ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2056/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2898/15-ц Категорія: на ухвалу Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіСіренко Ю.В., Карпенко О. В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Космини В.М. на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2025 (повний текст складено 24.09.2025, суддя в суді першої інстанції Степченко М.Ю.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №72127526 з примусового виконання виконавчого листа по справі №695/2898/15-ц,

в с т а н о в и в :

у серпні 2025 року адвокат Космина В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №72127526 з примусового виконання виконавчого листа по справі №695/2898/15-ц.

Заява мотивована тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.09.2024 у справі №695/2898/15-ц було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.04.2025 вказана вище ухвала суду залишена без змін.

Звертаючись до суду з поданням, приватним виконавцем Недоступом Д.М. було повідомлено, а в подальшому й встановлено судом те, що ОСОБА_1 , як боржник у рамках виконавчого провадження, вчиняла дії, спрямовані на невиконання обов`язків у виконавчому провадженні. Зокрема, на вимоги виконавця Косміна Т.Г. не надала декларацію про доходи та майно, не з`явилася для надання пояснень щодо невиконання рішення суду.

Сторона заявника повідомляє наступні обставини:

04.10.2016 Золотоніським ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) було відкрите виконавче провадження №53193545 про стягнення 2 940 896,56 грн.

05.02.2018 була винесена постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 294 089,66 грн.

23.09.2020 була винесена постанова про заміну стягувача на ТОВ «ФК «ФОРІНТ».

14.10.2022 року була винесена постанова про арешт коштів боржника.

21.11.2022 року була винесена постанова про арешт майна боржника.

13.06.2023 року була винесена постанова про зняття арешту з майна, в зв`язку з надходженням від стягувача (ТОВ «ФК «ФОРІНТ») заяви про повернення виконавчого документу стягувачеві. Сума заборгованості вказана 2 879 106,89 грн. Таким чином, з ОСОБА_1 було стягнуто 61 789,67 грн.?

Відповідно до листа Управління з питань виплат ГУ ПФУ в Черкаській області, станом на 01.05.2022 р. із пенсії ОСОБА_1 утримано 63459,41 грн., а також 7623,13 грн.

Вказує, що твердження приватного виконавця Недоступа Д.М. про ухилення від сплати заборгованості неправдиве. Про відкриття виконавчого провадження №72127526 ОСОБА_1 не було відомо.

Приватним виконавцем було надано копію списку та роздруківку про відправлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження з встановленим терміном надання Декларації про доходи та майно боржника - юридичної особи, які нею були отримані, однак дійсних підтверджень, що саме було відправлене, коли і куди виконавець не надає. У період із 14.09.2023 по 12.04.2024 ОСОБА_1 перебувала за кордоном і не могла фізично отримувати будь-яку пошту.

Отримавши постанову Черкаського апеляційного суду, ОСОБА_1 було прийняте рішення виконати вимоги виконавця.

08.04.2025 року нею була подана декларація про доходи та майно боржника фізичної особи і таким чином виконана одна з вимог приватного виконавця, невиконання якої стало однією з причин накладення обмеження у праві виїзду за кордон.

Починаючи з квітня 2025 року нею перераховувались кошти на розрахунковий рахунок виконавця: 08.04.2025 року - 2000 грн., 22.04.2025 р. - 1000 грн.. 21.05.2025 - 500 грн., 17.06.2025 року - 1000 грн., 03.07.2025 року - 1000 грн., 31.07.2025 року - 1000 грн.

На даний час дохід ОСОБА_1 складається лише з пенсії та становить 10076,27 грн. Якщо вирахувати, то середній розмір сплати становить 1625 грн. щомісячно, що складає трохи більше 16% від одержаного доходу (пенсії).

Закон України забороняє в примусовому порядку стягувати більше 20% від пенсії за такого роду боргу. ОСОБА_1 ж сама, в добровільному порядку, сплачує більше ніж 16%, це майже ті самі суми, що стягував би виконавець. Отже сторона заявника стверджує, що нею виконується і друга вимога приватного виконавця Недоступа Д.М.

Таким чином, ОСОБА_1 , дізнавшись про наявність ухвали про обмеження виїзду за кордон, виконала всі необхідні дії в рамках виконавчого провадження, що стали підставою для її тимчасового обмеження у виїзді за кордони України.

Виїзди ОСОБА_1 за кордон пов`язані з тим, що вона проходить реабілітаційне лікування за рахунок держави Іспанії після перенесеної надважкої операції на серці.

Відповідно до електронного рецепта №АІМ ліки, які призначалися їй, вона мала право отримувати безкоштовно до 01.04.2025 року. На зараз вона не має змоги продовжити лікування, не може з`явитися до лікаря та отримати рецепт на безкоштовні ліки, яких немає в Україні. Не проходячи курс реабілітації ОСОБА_1 наражає себе на велику небезпеку.

Наведені підстави зумовили представника ОСОБА_1 звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2025 у задоволенні заяви відмовлено. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії заявниці, спрямовані на часткове погашення заборгованості, не гарантують належного виконання вказаних зобов`язань божником у майбутньому, в разі скасування обмеження в праві виїзду за кордон. Також, стороною заявника не було доведено суду, що ОСОБА_1 не може отримувати належне медичне лікування в Україні та потребує лікування саме за кордоном, а наявність тимчасового обмеження у праві виїзді за межі України чинить цьому перешкоди.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Космина В.М. 17.10.2025 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на те, що оскаржувана ухвала обмежує її права на свободу пересування та медичну допомогу, просить ухвалу скасувати та винести нову про задоволення зави в повному обсязі.

В обґрунтування вказує, що станом на час розгляду справи відсутнє будь-яке порушення ОСОБА_1 , що спрямоване на уникнення від виконання зобов`язань у виконавчому провадженні. Всі вимоги виконавця виконані, заборгованість сплачується у максимально можливому розмірі. Заборона у виїзді є непропорційною до наявного в неї боргового зобов`язання. Продовження дії такої заборони сприяє погіршенню стану здоров`я ОСОБА_1 , що у випадку значного погіршення взагалі поставить під загрозу можливість навіть часткового погашення боргу.

Зазначає, що твердження суду про не доведення можливості заявника лікуватись в України безпідставне. Оперативне втручання здійснювалось за кордоном, програма реабілітації, яка була перервана виключно внаслідок накладання заборони здійснюється безкоштовно також за кордоном. В Україні відсутня реабілітаційна програма із вживанням тих препаратів, які Косміній Т.Г. видаються в Іспанії. Купувати інші ліки ОСОБА_1 за умови одночасної сплати боргу фізично не може, оскільки доход є вкрай низький, при цьому це буде суперечити її програмі реабілітації, що може призвести до небажаних наслідків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Форінт» адвокат Філатова Н.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Також на адресу Черкаського апеляційного суду від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду є законною, у зв`язку із чим просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, а ухвалу суду залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що 23.05.2016 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області в справі №695/2898/15-ц ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/02-2/1371-07 від 04.10.2007ь у сумі 2940896, 56 грн.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2018 замінено сторону виконавчого провадження у справі №695/2898/15-ц з ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на правонаступника ТОВ «ФК «Форінт».

19.09.2024 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області здійснено розгляд справи №695/2898/15-ц за результатом якого подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань за рішенням суду задоволено повністю. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за судовим рішенням від 23.05.2016 у справі №695/2898/15-ц, на примусове виконання якого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 22.08.2016 видано виконавчий лист №695/2898/15-ц про стягнення боргу в сумі 2940896,56 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.04.2025 вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Представником заявниці надано інформацію з АСВП станом на 16.09.2024 про ВП №53193545 з примусового виконання виконавчого листа від 23.05.2016 р. №695/2898/15-ц. З даної інформації вбачається, що 13.06.2023 р. виконавчий документ повернуто стягувачу за п.1 ч.1 ст.37 (за письмовою заявою стягувача).

Згідно листа ГУ ПФУ В Черкаській області від 22.06.2023 №2300-0503-5/41322 з пенсії ОСОБА_1 станом на 01.05.2022 утримано боргу в сумі 63459,41 грн.

27.06.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д. М. відкрито виконавче провадження ВП №72127526 з примусового виконання виконавчого листа №695/2898/15-ц від 22.08.2016 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010/02-2/1371-07 від 04.10.2007 у сумі 2940896, 56 грн., з яких 2250142,09 грн заборгованість за кредитом, 610496,36 грн заборгованість за відсотками, 80258,14 грн пеня.

08.04.2025 боржницею ОСОБА_1 подано Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи.

Із копій платіжних інструкцій, наданих стороною заявника, вбачається, що ОСОБА_2 (фактичний платник ОСОБА_1 ) здійснив на користь ФОП ОСОБА_3 сплату боргу по АСВП 72127526, а саме: 08.04.2025 року - 2000 грн., 22.04.2025 р. - 1000 грн., 21.05.2025 - 500 грн., 17.06.2025 року - 1000 грн., 03.07.2025 року - 1000 грн., 31.07.2025 року - 1000 грн., 27.08.2025 року - 1000 грн., 04.09.2025 року - 1500 грн., 12.09.2025 року - 1500 грн., 16.09.2025 року - 1500 грн. Загальна сума сплачених коштів становить 12000,00 грн.

Як убачається з копії акту обстеження майна від 26.08.2025 приватному виконавцю Недоступу Д.М. було надано можливість перевірити майновий стан боржника ОСОБА_1 .

Зі звіту лікарні Коста-дель-Соль від 01.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_4 зроблено клінічний висновок ішемічна хвороба серця за типом інферно-латерального інфаркту міокарда, з мультивазальним ураженням корональних артерій. Лікування за допомогою черезшкірного втручання на правій коронарній артерії та аортокоронарного шунтування з внутрішньої грудної артерії до передньої низхідної артерії. Пароксизмальна фібриляція передсердь (миготлива аритмія). Призначено лікування певними видами таблеток. Рекомендовано: прогностична ергометрія (ЕКГ з навантаженням) та холтерівське моніторування. Наступний огляд: згідно з планом.

Стороною заявника надано електронний рецепт на отримання призначених ліків (таблеток), в якому вказана дата завершення лікування трьома видами пігулок 01.04.2025, одним 17.10.2024.

Відповідно до запису на діагностичну процедуру та внесення до реєстру, наданого стороною заявника, ОСОБА_4 у кардіологічному відділенні лікарні Коста-дель-Соль 14.06.2024 був призначений амбулаторний прийом, назва процедури Ергометрія.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Разом із цим, суд також наділений повноваженнями вирішити питання щодо скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч. 5 ст. 441 ЦПК України).

При цьому слід зауважити, що ст. 441 ЦПК України не визначає умов (підстав), за наявності яких суд скасовує тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних заходів для виконання рішення суду.

Рішення суду №695/2898/15-ц від 23.05.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Форінт» (правонаступника «ПАТ «Райффайзен банк Аваль») боргу в сумі 2940896,56 грн. боржницею в повному обсязі не виконане.

Про існування судового рішення та наявність заборгованості заявниці (боржниці) відомо давно, щонайменше з 2017 р. Дана обставина встановлена в постанові Черкаського апеляційного суду від 23.04.2025 р. та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того апеляційним судом у постанові підтверджено факт ухилення боржниці від виконання зобов`язань за виконавчим документом, виданим на підставі рішення суду.

При цьому, зобов`язання, пов`язані з виконанням рішення суду ОСОБА_1 почала добровільно виконувати лише під час оскарження в апеляційному порядку ухвали суду від 19.09.2024 про її тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

За відсутності доказів виконання судового рішення, часткове погашення боргу не є тотожним виконанню боржником судового рішення, сума стягнення за яким є значною, наведені заявником обставини не дають підстав вважати про відсутність її ухилення від виконання рішення суду, обов`язковість виконання якого гарантована законом.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо позбавлення ОСОБА_1 можливості виїзду за межі України в зв`язку з дією тимчасового обмеження, для проходження лікування, апеляційний суд враховує, що боржником не надано доказів (відповідних медичних висновків, рекомендацій тощо) на підтвердження неможливості отримання нею необхідної медичної допомоги в Україні і в зв`язку з цим потребою лікуватися виключно за кордоном, та неможливістю отримання потрібних їй ліків безкоштовно за відповідними державними програмами в Україні, зважаючи на те, що вона є інвалідом ІІ групи.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України не спростовує та не свідчить, що порушення права боржника залишити країну не було б виправданим та пропорційним.

Захід у виді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, на думку апеляційного суду, за наявності існуючих невиконаних ОСОБА_1 грошових зобов`язань є виправданим, пропорційним, спонукатиме боржника до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, якими вмотивоване рішення суду.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2025 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу боржника на приписи ч. 8 ст. 441 ЦПК України, згідно з якими відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 441 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2025 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянці ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №72127526 з примусового виконання виконавчого листа по справі №695/2898/15-ц - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.11.2025.

Суддя-доповідач

Судді