ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/707/25 Номер провадження 22-ц/814/3142/25Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дронова Андрія Олександровича

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року, ухвалене суддею Левицькою Т.В.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір № 12.06.2024-100001902, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 12000,00 грн., строком на 124 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 13.10.2024; за процентною ставкою «Економ», «Стандарт». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Комісія пов`язана з наданням кредиту 1080 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 21.02.2025 року у розмірі 39840 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн., за відсотками 18600 грн., комісія 1080 грн., неустойка 6000 грн. та додаткова комісія 2160 грн.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (оферти) № 12.06.2024-100001902 від 12.06.2024 у розмірі 33840 грн. та судовий збір у розмірі 2057,59 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами факт укладення кредитного договору та погодження позичальником істотних умов зобов`язання, які він належним чином не виконав. Із підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки відмовлено, оскільки у період дії воєнного стану в Україні позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки.

Не погодившись з вказаним рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Дронов А.О., просив його скасувати в частині стягнення комісії та ухвалити у відповідній частині нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що положення кредитного договору про сплату позичальником комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1080 грн. та 2160 грн. суперечать положенням ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього договору.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення комісії, тому в іншій частині рішення суду в силу ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 12.06.2024 ОСОБА_1 підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку, за умовами якої ОСОБА_1 надано кредит у сумі 12000 грн., строком на 124 днів строком на 124 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 13.10.2024; за процентною ставкою «Економ», «Стандарт». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Комісія пов`язана з наданням кредиту 1080 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом (а.с. 12- 20).

Вказаний кредитний договір було підписано одноразовим ідентифікатором: Е468.

На виконання умов кредитного договору позивачем перераховано позичальнику на зазначений ним в кредитному договорі розрахунковий рахунок 12000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 11).

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12.06.2024-100001902 від 12.06.2024, заборгованість відповідача по кредитному договору становить 39840 грн., яка складається з: 12000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 18600 грн. заборгованість за процентами, 1080 грн. комісія, 6000 грн. неустойка, 2160 грн. - додаткова комісія (а.с. 7).

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що між сторонами укладено електронний договір, що не оспорюється стороною відповідача, який за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. При цьому, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами погодження позичальником істотних умов кредитування, зокрема, базову процентну ставку та стягнення комісії, а також отримання позичальником кредитних коштів. Доказів належного виконання умов договору відповідач не надав, а тому районний суд визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 комісії, пов`язаної з наданням кредиту та обслуговування кредитної заборгованості з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Укладаючи кредитний договір сторони погодили сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 1080 грн. Комісія за надання кредиту нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів (п. 11 Договору).

Згідно п. 12 кредитного договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 1080 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінету та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Отже, погоджені сторонами умови кредитного договору, в яких зазначено перелік послуг, за які передбачено сплату комісії за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості, не є нікчемними, оскільки відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсними зазначених пунктів кредитного договору від 12 червня 2024 року №12.06.2024-100001902 матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання та обслуговування кредитної заборгованості, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дронова Андрія Олександровичазалишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 травня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук