РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивачка ОСОБА_1 звертається до суду з позовом, в якому вказує, що вони з відповідачем з 16 травня 2024 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 22 травня 2025 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу розлучення сторони припинили спільне проживання, і відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері. Дитині необхідні регулярні витрати на речі особистого догляду та гігієни, відповідний одяг, навчальні та практичні матеріали, книги, канцелярські приладдя, продукти харчування. А тому необхідні щоденні матеріальні витрати. Зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працює, однак фізично здоровий та працездатний, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Позивачці одній матеріально важко утримувати сина, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 28 жовтня 2025 року (а.с. 1).

В порядку частини сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України 29 жовтня 2025 року надіслано запит щодо місця реєстрації відповідача (а.с.13).

Відповідь на запит надійшла до суду 30 жовтня 2025 року (а.с.14).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 Цивільного процесуального кодексу України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали для подачі відзиву на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк п`ять днів для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.15).

Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання, однак, 10 листопада 2025 року на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 21).

10 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову (а.с.32).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України уродженка м. Жмеринка Вінницької області (а.с. 3).

Згідно з копією паспорта, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уроджень м. Жмеринка Вінницької області, зареєстрований АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 22 травня 2025 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-8).

Згідно з копією свідоцтва про народження, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до довідки, виданої головою квартального комітету «Кавказ» №8 від 8 жовтня 2025 року, громадянка ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 , до складу її сім`ї входить син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено частиною першою статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При цьому, відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі.

При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з якою проживає неповнолітній син, в силу вимог частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Висновки суду

Враховуючи, вказані обставини справи, надані позивачем докази, враховуючи розмір прожиткового мінімуму та судову практику, що склалася суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500 грн з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму і до досягнення сином повноліття. Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання дитини та не порушуватиме прав відповідача, перебуваючи в межах встановленого законом обмеження утримання аліментів з його доходів.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення суми платежів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 141, 223, 235, 259, 263, 264, 265, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 180, 182, 185, 191 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2025 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ