Справа № 570/2713/25
Номер провадження 2-о/570/154/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці - адвоката Савурка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування вимог заявниця зазначає, що має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При реєстрації народження дитини і видачі свідоцтва про народження у Книзі реєстрації народжень та у свідоцтві про народження дитини запис імені та по батькові дитини записано за її вказівкою, відповідно до ст. 135 СК України. Однак, фактично батьком сина є ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Після його смерті на утриманні заявниці залишився спільний син, ОСОБА_2 , який при встановленні біологічного батьківства набуде права на грошові виплати, передбачені постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. Без встановлення судом факту батьківства син буде позбавлений як одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька, так і інших пільг. Тому, заявниця звернулася до та просить встановити факт батьківства, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12 червня 2025 року представником заявниці - адвокатом Савурком О.В. подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

01.07.2025 р. від представника Міністерства оборони України - Панасюка В.М. надійшли пояснення щодо позову. У поданих поясненнях представник зазначає, що відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У постановах Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що Сімейний кодекс України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування в такій категорії справ. Доказами в такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.04.2025 у справі №939/335/23, від 26.04.2023 у справі №199/3284/19 та від 04.08.2021 у справі №494/1611/18. Враховуючи зазначене, просить при вирішенні справи, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Судове засідання, призначене на 12:00, 01.07.2025 провести без участі представника Міністерства оборони України.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 липня 2025 року було призначено судово-медичну (молекулярно-генетичну) експертизу, проведення якої доручено ДЕРЖАВНІЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНІЙ УСТАНОВІ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» (що знаходиться за адресою: 49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14). Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

29.09.2025 р. на адресу суду надіслано висновок молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року поновлено провадження у справі. Цивільну справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву та просила її задоволити. Додатково пояснила, що з ОСОБА_4 вони проживали однією сім`єю та мали спільну дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона не вказала ОСОБА_5 батьком дитини, оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Представник заявниці в судовому засіданні підтримав заяву та пояснив про обставини, що описані вище.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання третя особа є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить справу розглядати без їх участі.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Як встановлено в судовому засіданні, заявниця має сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При реєстрації народження дитини і видачі свідоцтва про народження у Книзі реєстрації народжень та у свідоцтві про народження дитини запис імені та по батькові дитини записано за вказівкою заявниці, відповідно до ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № 296-МГ від 17.09.2025 року, ймовірність батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає 99,9999%.

Вказаний висновок експерта є чітким і однозначним.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2024 року, виданим відділом Центр надання адміністративних послуг Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Миколаївка Покровського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 122.

Після смерті ОСОБА_6 на утриманні заявниці залишився їх спільний син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який при встановленні біологічного батьківства набуде права на грошові виплати, передбачені постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168.

Заявниця зверталася з листом до заінтересованої особи про виплату сину одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168, відповіді не отримала.

Законодавство, яке враховує суд при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені ст. ст. 125, 130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 цього Кодексу.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин.

При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта.

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки це відповідатиме інтересам дитини, дасть змогу їй юридично закріпити відомості про батька дитини, який загинув під час виконання військового обов`язку, обороняючи свою державу та, відповідно, отримати передбачені чинним законодавством пільги.

Висновки суду.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Як зазначено у постанові КЦС ВС від 09.04.2025 р. у справі № 939/335/23, "у пунктах 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статті 135 СК України".

Із наданих суду доказів встановлено, що заявниця є особою, яка має право звертатись із вказаною заявою, оскільки є матір`ю дитини, а також те, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені за вказівкою матері.

За життя ОСОБА_7 визнавав себе батьком дитини, проявляв про дитину турботу. Заявниця та ОСОБА_3 разом з сином проживали в одному будинку, проживали як сім`я, разом проводили дозвілля. З врахуванням досліджених доказів суд вважає, що факт, який просить встановити заявниця, підтверджений.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.04.2025 у справі №939/335/23, від 26.04.2023 у справі №199/3284/19, та від 04.08.2021 у справі №494/1611/18.

Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи № 296-МГ від 17.09.2025 року, ймовірність батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складає 99,9999%.

Вказаний висновок експерта є чітким і однозначним.

За наведеного заява є обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до абз. 11 п. 20 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства).

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Тому наявні підстави для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства - задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Дубно Рівненської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті: село Миколаївка Покровського району Донецької області) є батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Рівне Рівненської області.

Зобов`язати Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Рівне, актовий запис № 456, складений 18 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції) про наступне.

Батьком дитини вказати: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, вилучивши відомості про батька дитини ОСОБА_8 , громадянин України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявниця: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Міністерство оборони України (, адреса: пр-т Повітряних сил, буд. 6, м. Київ 03049).

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя: Красовський О.О.