Дата документу 24.11.2025Справа № 554/1824/22
Провадження № 6/554/164/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі :

головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазніченко М.А.,

за участю представника боржника адвоката Бибика В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника боржника ОСОБА_1 про витребування оригіналу письмового доказу та визнання явки заявника обов`язковою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Полтави перебуває заява адвоката Новікова Ігоря Івановича, який діє в інтересах громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , про заміну сторони стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні ВП № 78941930 від 26.08.2025 р.

Виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа № 554/1824/22 від 05.12.2024 р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 (боржник) на користь ОСОБА_4 (первісний стягувач).

Підставою для заміни стягувача заявлено укладення Договору про відступлення прав вимоги від 18.09.2025 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , копія якого додана до матеріалів справи.

Представник боржника ОСОБА_3 , адвокат Бибик Володимир Анатолійович, звернувся до суду з двома клопотаннями, датованими 21.11.2025 р., в яких просив:

1. Витребувати у заявника ОСОБА_2 оригінал письмового доказу - Договору про відступлення прав вимоги від 18.09.2025 р. для огляду в судовому засіданні.

2. Визнати обов`язковою явку заявника, громадянина ФРН ОСОБА_2 , у судовому засіданні щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Представник ОСОБА_1 посилався на частину 6 статті 95 ЦПК України. Він ставив під сумнів реальне існування Договору про відступлення права вимоги від 18.09.2025 р., оскільки цей договір є оплатним (пункт З Договору), а стосовно Акст Олександера Рішенням РНБО від 05.10.2024 р. були введені персональні економічні санкції, зокрема блокування активів.

На думку представника боржника, Акст Олександер не міг укладати платні правочини на момент укладання договору через наявність санкцій.

Крім того, представник вважав, що в судовому засіданні необхідно з`ясувати обставини укладання Договору про відступлення прав вимоги від 18.09.2025 р. та провести тлумачення пунктів 3, 4, 5 Договору, зміст яких є незрозумілим, особливо з огляду на введені санкції.

Розглянувши клопотання представника боржника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони, оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал. Якщо оригінал не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, закон надає суду дискреційне повноваження щодо витребування оригіналу письмового доказу, однак реалізація цього повноваження залежить від наявності обґрунтованих сумнівів щодо відповідності копії оригіналу та необхідності дослідження оригіналу для правильного вирішення справи.

Межі судового розгляду при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 р. у справі № 243/7362/16-ц, від 08.02.2023 р. у справі № 522/1392/21, від 23.10.2019 р. у справі № 638/10682/18 неодноразово наголошував, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження є правонаступництво у матеріальних правовідносинах.

При вирішенні питання про заміну сторони суд перевіряє лише наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 р. у справі № 753/15034/17 зазначив, що суд не може порушити межі судового розгляду і вийти за межі вирішуваного процесуального питання, зокрема констатувати (встановлювати) недійсність договору відступлення прав вимоги, який не є нікчемним згідно з императивним приписом закону або не визнаний судом недійсним за наслідками вирішення відповідного спору.

У постанові від 16.11.2022 р. у справі № 643/7326/19 Верховний Суд вказав, що у разі якщо учасник виконавчого провадження вважає договір про відступлення права вимоги недійсним, він може звернутися з відповідним позовом до суду в загальному порядку. Однак у межах розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд не уповноважений вирішувати питання про дійсність правочину.

Суд звертає увагу на норму статті 204 ЦК України, якою встановлено презумпцію правомірності правочину. Згідно з цією нормою, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дана презумпція означає, що будь-який правочин вважається дійсним до моменту, поки його недійсність не буде встановлена у визначеному законом порядку.

Доведення недійсності правочину покладається на особу, яка заперечує його недійсність.

Договір про відступлення права вимоги від 18.09.2025 р. є оплатним, а щодо ОСОБА_2 введені персональні економічні санкції (блокування активів) Рішенням РНБО від 05.10.2024 р., через що він не міг укладати платні правочини.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне, аргументи представника стосуються не стільки автентичності копії договору, тобто її відповідності оригіналу, скільки правомірності самого правочину в контексті Закону України «Про санкції» та можливості його укладення особою, стосовно якої застосовано санкції.

Якщо боржник вважає, що договір про відступлення права вимоги є недійсним з підстав порушення санкційного законодавства, він має право звернутися з відповідним позовом про визнання договору недійсним у загальному позовному провадженні.

Суд констатує, що на даній стадії розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження завданням суду є перевірка факту настання правонаступництва, а не перевірка дійсності правочину, яким таке правонаступництво оформлене.

Заявником ОСОБА_2 подано копію Договору про відступлення права вимоги від 18.09.2025 р.

Представник боржника не навів жодних конкретних обставин, які б давали підстави вважати, що подана копія не відповідає оригіналу. Його аргументи стосуються виключно правомірності укладення договору, а не автентичності поданої копії.

За відсутності обґрунтованих сумнівів щодо відповідності копії договору його оригіналу, суд не вбачає необхідності у витребуванні оригіналу, оскільки це не вплине на встановлення факту правонаступництва та фактично означало б вихід суду за межі процесуального питання, яке вирішується і перетворення розгляду заяви про заміну сторони на розгляд спору про дійсність правочину, що не відповідає меті та предмету даного провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування оригіналу Договору про відступлення прав вимоги від 18.09.2025 р.

Згідно з частиною першою статті 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Таким чином, питання про обов`язковість явки учасників справи вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та необхідності особистої участі особи у судовому засіданні для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною третьою статті 442 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого про

Ця норма чітко передбачає можливість розгляду заяви про заміну сторони за відсутності учасників справи. Законодавець визнав, що для вирішення питання про правонаступництво не завжди потрібна особиста участь заявника чи інших осіб.

У своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження заявник ОСОБА_2 прямо просив суд здійснити розгляд заяви без участі заявника або його представника. Таке волевиявлення заявника є його процесуальним правом, передбаченим частиною третьою статті 442 ЦПК України.

Примусове зобов`язання заявника з`явитися в судове засідання всупереч його волевиявленню суперечило б принципу диспозитивності цивільного процесу.

Суд при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження обмежений у встановленні фактичних обставин, які стосуються дійсності правочину. Предметом дослідження є лише факт правонаступництва, а не обставини укладення договору чи тлумачення його умов у контексті дійсності.

Питання про можливість укладення оплатного правочину особою, до якої застосовані санкції у вигляді блокування активів, є питанням застосування матеріального права, яке може бути предметом окремого позовного провадження про визнання договору недійсним. У межах розгляду заяви про заміну сторони суд не уповноважений вирішувати це питання, а отже, з`ясування обставин укладення договору та допит заявника не є необхідними для вирішення процесуального питання.

Тлумачення умов договору, на яке посилається представник боржника, може здійснюватися судом на підставі поданого письмового доказу (копії договору). За відсутності сумнівів у відповідності копії оригіналу, які, як встановлено вище, не є обґрунтованими, особиста участь заявника для тлумачення умов договору не є необхідною.

На підставі викладеного та керуючись статтями 95, 128, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Бибика Володимира Анатолійовича про витребування оригіналу письмового доказу - Договору про відступлення прав вимоги від 18.09.2025 р.

Відмовити у задоволенні клопотання представника боржника ОСОБА_3 - адвоката Бибика Володимира Анатолійовича про визнання обов`язкової явки заявника, громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), у судовому засіданні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя H. B. Tiмошенко