"14" листопада 2025 р. Справа № 370/3550/25
Провадження № 2-з/370/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року смт. Макарів

Суддя Макарівського районного суду Київської області Бізяєва Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дяченко Ігор Вікторович, про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дяченко І.В. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб (модель) марки (модель) КАРАВАНЕ МЗАП 031.00.000. 2020 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , який з 15.12.2020 р. на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову покликалася на те, що ОСОБА_1 має намір звернутись до Макарівського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Предметом позовної заяви будуть вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо поділу спільного майна подружжя, а саме: 1. Залишити у власності ОСОБА_2 транспортний засіб марки (модель) КАРАВАН МЗАП 031.00.000, 2020 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , дата державної реєстрації за ОСОБА_2 15.12.2020 р., загальною вартістю 63 000,00 грн., припинивши при цьому право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вказане рухоме майно. 2. Залишити у власності ОСОБА_2 будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва (створення майна) нового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 2 800 000,00 грн., припинивши при цьому право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вказане майно. 3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину сонячної електростанції (сонячних панелей) встановленої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:015:0014 за адресою: АДРЕСА_1 . 4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину сонячної електростанції

(сонячних панелей) встановленої на земельній ділянці з кадастровим номером :01:015:0014 за адресою: АДРЕСА_1 . 5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя 1/2 вартості транспортного засобу марки (модель) КАРАВАН МЗАП 031.00.000, 2020 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , у сумі 31 500,00 грн.; 1/2 вартості будівельних матеріалів, обладнання, виробів та конструктивних елементів, які були використані в процесі будівництва (створення майна) нового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 1 400 000,00 грн.

Відповідно додаткам, які були прикріплені до позовної заяви, крім інших, зазначено: належним чином засвідчена копія листа-відповіді №31/3636А від 29.10.2025, щодо зареєстрованого за ОСОБА_2 рухомого майна, яка відсутня у підсистемі «Електронний суд».

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу положень статті 149 ЦПК України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 149 ЦПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Підставою для накладення арешту на автомобіль відповідача є докази, що свідчать про наявність такого транспортного засобу, його належність особі на праві власності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України чітко передбачено, що накладення арешту на майно в межах здійснення судом заходів забезпечення позову можливе щодо майна, яке належить відповідачеві або підлягає передачі йому і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, у разі коли позовні вимоги стосуватимуться стягнення коштів і позивач має намір забезпечити свій позов шляхом арешту майна боржника, необхідним є наявність належного підтвердження того, що майно, на яке заявник просить накласти арешт дійсно належить особі до якої буде спрямовано позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

З наданих суду доказів, не вбачається що транспортний засіб марки (модель) КАРАВАН МЗАП 031.00.000, 2020 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , дата державної реєстрації за ОСОБА_2 15.12.2020 р, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Крім того, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із викладеного, вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149,150,153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дяченко Ігор Вікторович, про забезпечення позову, про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.О. Бізяєва