"19" листопада 2025 р. Справа № 596/290/25
Провадження № 2/596/240/2025
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого суду Митражик Е.М.
за участю: секретаря судового засідання Кузик М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Чортківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом конфіскації, -
ВСТАНОВИВ:
Отже, за відсутності добровільного відчуження ОСОБА_1 з 03.08.2010 і по даний час успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право власності на них підлягає припиненню шляхом їхньої конфіскації за рішенням суду на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави у вказаних правовідносинах, а самі земельні ділянки продажу на земельних торгах.
Прокурор подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в їх відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, виходячи з положень ч.1 ст. 131 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов не надходило.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідач являється власником домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19.10.2006 року, що слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №412811493 від 12.02.2025 року(а.с.41-42), рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №2-735/06 від 19 жовтня 2006 року(а.с.33).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,84 га, яка розташована на території Оришківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №071477 від 03 серпня 2009 року, виданого на підставі розпорядження Гусятинської районної держадміністрації від 23.10.2007 року №745 (а.с.19) та власником земельної ділянки площею 0,80 га, яка розташована на території Оришківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №071478 від 03 серпня 2009 року, виданого на підставі розпорядження Гусятинської районної держадміністрації від 23.10.2007 року №745(а.с.20).
Вказані земельні ділянки перебувають у приватній власності ОСОБА_2 , згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 071477 та серії ЯЗ № 071478, виданих 03.08.2009 на підставі розпорядження Гусятинської районної державної адміністрації від 23.10.2007 № 745. Відповідно до даних внесених у вказані державні акти місцем проживання зазначеної особи вказано АДРЕСА_2 (а.с.18, 37-38, 39-40).
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обліками УДМС у Тернопільській області не значиться. Станом на 06.05.2024 року з питання набуття громадянства України, не звертався, про що свідчить інформація з Управління ДМВ в Тернопільській області №6101.8-2710/6101.1.3-24 від 08.05.2024 року(а.с.24).
Як вбачається з даних Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України №8.1-1137/8.1.1-24 від 20.05.2024 року слідує, що за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться (а.с.23).
Положеннями ст.ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
Частиною ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.
Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.(частина 4 статті 81 ЗК України)
Відповідно до ст.145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Згідно ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Право власності на земельні ділянки відповідач набув з 03.08.2009 року, однак, у подальшому і станом на даний час земельні ділянки ним самостійно не відчужені, чим порушено річний строк, установлений ч. 4 статті 81 Земельного кодексу України.
Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно пункту "е" ч.1 ст.140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Оскільки відповідач протягом року з часу переходу права власності на земельні ділянки їх не відчужив, то право власності на зазначені земельні ділянки слід примусово припинити, шляхом конфіскації.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.
Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 03.08.2009 року по даний час) не відчужив їх, тому наявні підстави для конфіскації таких земельних ділянок у власність держави.
З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 3028 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст.181, 319, 321, 346, 374 ЦК України, ст.ст.78, 81, 125, 140, 143, 145 ЗК України, ст.ст.2, 10, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Елла МИТРАЖИК