Справа № 456/2108/24 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 22-ц/811/1407/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову покликалася на те, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. З червня 2015 року відповідач тимчасово проживав у м. Києві, однак їх фактичні шлюбні відносини продовжувалися. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_5 . Запис про батька дитини проведено за її заявою, оскільки відповідач відмовився написати заяву про визнання батьківства, хоча факт батьківства ним не оспорювався. В подальшому, після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач перестав цікавитися життям сина та його матеріально утримувати, одружився з іншою жінкою, з якою на даний час проживає та має неповнолітню дитину.

Заочним рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року у справі № 2/558/6/21 задоволено її позовну заяву до ОСОБА_4 про визнання батьківства та стягнення аліментів. Однак, відповідач не піклується про дитину з дня його народження, не проявляє інтересу до його навчання, стану здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач, покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач з лютого 2024 року не сплачує аліменти, визначені рішенням суду.

У зв`язку з наміром позбавити відповідача батьківських прав щодо сина, вона звернулася до органу опіки та піклування Боремельської сільської ради, рішенням якого затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно малолітнього ОСОБА_5 .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Орган опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням матеріальних та процесуальних норм.

Зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив лише з заперечень батька проти позбавлення його батьківських прав та висловленого ним бажання приймати участь у вихованні дитини. Проте, судом не враховано, що навіть з часу пред`явлення до нього позову про позбавлення батьківських прав, відповідач не здійснив жодних дій для відновлення спілкування з дитиною та не цікавиться життям дитини, що додатково підтверджує, що він не має наміру виконувати батьківські обов`язки щодо сина.

Суд заслухав думку дитини, з якої можна дійти однозначного висновку, що між дитиною та відповідачем відсутній психоемоційний контакт. Дитина не впізнала свого біологічного батька, та мляво на нього реагувала. Дитина зростає і виховується у благополучній сім`ї. У сімейному житті дитини присутній ОСОБА_6 , якого дитина називає батьком, який займається вихованням ОСОБА_5 , його утриманням та який має намір усиновити його. Дитина, враховуючи її вік, за цей час адаптувалася до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері та почувається комфортно у ній.

Вказані обставини дають підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , з огляду на свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_5 .

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_2 скаргу підтримав.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 проти скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 155 СКУкраїни здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися наповазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Згідно положеньч.ч.4-6ст.19СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тлумачення ч. 6 ст. 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі пособі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 (провадження № 61-951св24), 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23), 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19).

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.09.2022 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 06.09.2022 року, актовий запис №47, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюб « ОСОБА_9 ».

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 04.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_8 , актовий запис № 2493.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Боремельської сільської ради Демидівського району Рівненської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 06.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Угільня Стрийського району Львівської області визнано батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з характеристикою Боремельського ліцею, ОСОБА_11 навчається в 1 класі, зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Вихованням дитини займається мама. Вона відповідально ставиться до виховання та навчання сина. Створені відмінні умови для навчання і розвитку дитини. Мама підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько хлопчика у вихованні та навчанні дитини участі не бере.

Відповідно до рішення №3 від 25.01.2024 року виконавчого комітету Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя с. Угільня Стрийського району Львівської області по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя с. Боремель, Дубенського району Рівненської області.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, керуючись статтями 8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 164, 166,180 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_5 .

З висновку практичного психолога Боремельського ліцею Дубенького району Рівненської області ОСОБА_12 вбачається, що після проведення психологічних консультацій, спостереження за поведінкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сформовано наступні висновки: мова добре розвинена, словниковий запас відповідає високій віковій нормі, відсутні дефекти вимови, використовує поширені речення. Рівень комунікативної ініціативи високий. Емоційні реакції адекватні, мотивація пізнавальна. Потреби дитини зосередженні на емоційному благополуччі сім`ї. Розвинена мотиваційна сфера. Психоемоційний стан хлопчика позитивний. Соціальна ситуація розвитку: успішні соціальні відносини хлопчика з однолітками та вчителем початкових класів. У дитини багато друзів, які важливі для нього і викликають позитивні емоції. Ставлення до вчителя також позитивне. У відносинах з мамою та чоловіком мами ( ОСОБА_13 ) відчуваються довірливі відносини, любить свою сестричку ОСОБА_14 . ОСОБА_15 почувається безпечно у сімейному середовищі. Своїм татом вважає ОСОБА_16 , який є для хлопчика авторитетом. ОСОБА_17 виявляє емоційну прихильність, відкритість у спілкуванні, повагу, захоплення до свого тата ОСОБА_16 . На запитання про тата ОСОБА_16 реагує охоче. У стосунках із татом ОСОБА_18 помітно, що дитина відчуває емоційну підтримку.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП 72943229 від 23.05.2024 року, заборгованість ОСОБА_4 , станом 23.05.2024 року, становить 137,00 грн.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання звернулася до органу опіки та піклування Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області із заявою про розгляд на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 .

З листа Служби у справах дітей Боремельської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 29.12.2023 року №108/01-17/23 вбачається, що ОСОБА_4 було повідомлено, що 04.01.2024 року відбудеться засідання комісії з питань захисту прав дитини по питанню про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП 72943229 від 12.11.2024 року, заборгованість ОСОБА_4 , станом 12.11.2024 року відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 , районний суд виходив з того, що факт оспорювання батьківства в суді, не відвідування сина за його місцем проживання з матір`ю, недостатній розмір аліментів, не можуть вказувати на наявність передбачених законом підстав для позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина, який повідомив, що бажає спілкуватися з рідним батьком. Суд вважав безпідставним посилання органу опіки та піклування у своєму висновку на те, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, оскільки такий висновок належним чином не є обґрунтованим. Судом не встановлено такої поведінки батька щодо дитини, які б давали підстави для висновку про його негативний та шкідливий вплив на сина, тоді як позбавлення дитини спорідненості з батьком матиме негативний вплив на нормальний, гармонійний, всебічний розвиток дитини та її самоусвідомлення. Суд врахував позицію відповідача, який заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо сина та виявив бажання налагодити відносини та спілкування з сином.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, встановленим судом обставинам, та не суперечить інтересам малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, колегія суддів враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою щодо батьків, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра