Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3512/25
Номер провадження2-др/711/79/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
18 листопада 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Петренка О.В., розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимченка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в справі №711/3512/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури,
Заяву обгрунтовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2025 року в справі №711/3512/25 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури.
У позовній заяві позивач зазначив, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, складає 9 000,00 грн професійна правнича допомога.
На підставі договору про надання правової допомоги від 18.04.2025 адвокат Тимченко М.М. представляє інтереси ОСОБА_1 у справі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів прокуратури.
Згідно квитанції № 52606757 від 24 жовтня 2025 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Тимченку М.М. гонорар за послуги правничої допомоги у розмірі 9 000 грн.
У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 9 000 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимченка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в справі №711/3512/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури; розгляд заяви, керуючись ч.3 ст.270 ЦПК України, вирішено провести протягом десяти днів з дня надходження заяви без повідомлення учасників справи.
Заперечення обгрунтовані тим, що договором про надання правової допомоги, що укладений між адвокатом Тимченком М.М. та позивачем ОСОБА_1 гонорар визначається за домовленістю сторін та складає 1500 грн за годину роботи адвоката. Водночас Державна казначейська служба України вважає розрахунок кількості годин роботи адвоката, що викладений в акті наданих послуг помилковим, оскільки представником позивача пораховано також і час технічних перерв. У зв`язку з чим, представник відповідача акцентує увагу суду, що представник позивача приймав участь у судовому засіданні 03.06.2025 загальною тривалістю 14 хв, 21.08.2025 1 год 6 хв, та 23.10.2025 16 хв. Загалом адвокат Тимченко М.М. приймав участь у судових засіданнях, що сукупно тривали 1 год 36 хв, що на 50 хв менше часу заявленого представником позивача.
Крім того, представник Державної казначейської служби України також звертає увагу суду, що у конкретному випадку застосуванню підлягають положення п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені частково, а саме: на 95,94% від заявленої суми позовних вимог.
Також представник відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. звертає увагу суду на процесуальну поведінку представника позивача, що, на думку цього учасника справи, призвела до затягування розгляду справи, а саме: неявку в судове засідання адвоката Тимченка М.М., що було призначене о 14 год 10 хв 10.07.2025, а також відмову представника позивача від позовних вимог стосовно відшкодування матеріальної шкоди.
І на сам кінець, представник відповідача звертає увагу суду на те, що представником позивача не зроблена заява до завершення судових дебатів про те, що докази понесених судових витрат будуть подані в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.
Заперечення проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення представник Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. обгрунтовує висновками Верховного Суду, що викладені в постановах від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц, від 11.06.2020 в справі №821/227/17 та від 17.09.2019 в справі №810/3806/18.
Також представник Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. зазначає, що у цій справі відсутні підстави вважати, що розмір витрат у 9000 грн відповідає критеріям, що визначені ч.3 ст.141 ЦПК України. Більше того, їх сума є явно надмірною з огляду на характер спору, обсяг стандартних процесуальних дій та невелику кількість засідань. Отже, вимога про стягнення 9000 грн витрат на правничу допомогу є необгрунтованою, завищеною та такою, що не відповідає принципам розумності й співмірності судових витрат.
Суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, врахувавши позиції представників позивача та Черкаської обласної прокуратури і Державної казначейської служби України як відповідачі, висловлені письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025 у справі №711/3512/25 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури, задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури, грошові кошти в сумі 968 000 (дев`ятсот шістдесят вісім тисяч) гривень.
У іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури залишені без задоволення.
Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі Закон №5076) закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону №5076, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону №5076, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1, п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Під час розгляду справи по суті, представник позивача адвокат Тимченко М.М. заявив про наявність судових витрат, попередній (орієнтовний) розмір яких зазначений у позовній заяві, а також про те, що відповідні докази понесення таких витрат буде надано суду після ухвалення рішення протягом визначеного законом строку.
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Як встановлено судом під час розгляду заяви про стягнення понесених судових витрат і підтверджується матеріалами справи, задля доведення розміру витрат на професійну правничу допомогу як до позовної заяви, так і безпосередньо до заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача додано належним чином засвідчені копії: 1) ордерів серії СА №1119846 від 22.04.2025 та серії СА №1127419 від 03.07.2025, відповідно до яких адвокат Тимченко М.М. надає правничу допомогу ОСОБА_1 у Придніпровському районному суді м. Черкаси на підставі договору про надання правничої допомоги №011/25-ц від 18.04.2025; 2) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000529 від 21.10.2013, яким документований адвокат Тимченко М.М.; 3) договору про надання правничої допомоги №011/25-ц від 18.04.2025, що укладений між адвокатом Тимченком М.М. та ОСОБА_1 ; 4) детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 23.10.2025; 5) акту наданих послуг від 23.10.2025; 6) рахунку-фактури №11 від 24.11.2025; 7) квитанції до платіжної інструкції №52606757 від 24.10.2025.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги №011/25-ц від 18.04.2025 (далі - Договір) суд встановив, що предметом цього правочину є, зокрема те, що адвокат Тимченко М.М. бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу ОСОБА_1 як клієнту в цивільній справі, проводити переговори, представляти його інтереси у всіх державних органах України, правоохоронних органах та суді, використовувати, передбачені у процесуальному законодавстві України та в інших законодавчих актах, засоби, способи і методи захисту з метою з`ясування обставин справи, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правничої допомоги захисника (п.1.1 Договору).
Пунктом 3.1. Договору сторонами обумовлено, що гонорар адвоката визначається за домовленістю сторін і складає 1500 грн за годину роботи адвоката.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції (п.5.1 Договору).
З квитанцій до платіжної інструкції №52606757 від 24.10.2025 суд встановив, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Тимченку М.М. гонорар у розмірі 9000 грн згідно рахунку-фактури №11 від 24.10.2025.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Тимченком М.М. у цивільній справі про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури, суд констатує, що представником позивача надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості.
Зокрема, суд констатує, що адвокат Тимченко М.М. підготовив та подав до Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 з вимогами до відповідачів Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури, а також приймав участь у судових засіданнях у Придніпровському районному суду м. Черкаси, а саме: 03.06.2025, 21.08.2025 та 23.10.2025.
Водночас суд звертає увагу учасників справи, що договором про надання правничої допомоги №011/25-ц від 18.04.2025 між адвокатом Тимченком М.М. та клієнтом ОСОБА_1 було обумовлено погодинну вартість надання правничої допомоги з призми вартості однієї години роботи адвоката 1500 грн.
Суд погоджується з представником позивача, що тривалість підготовки позовної заяви в даній категорії цивільних справ 2 год 30 хв є реальною і необхідною для надання означеного виду правничої допомоги, що у грошовому еквіваленті, з призми однієї години роботи адвоката 1500 грн (п.3.1 Договору), складає 3 750 грн (оскільки 2 год 30 хв у дробах складає 2,5; 2,5 х 1500 грн = 3750 грн). Також суд констатує, що тривалість судових засідань, участь у яких брав представник позивача відповідає тій кількості часу, який вказаний представником позивача як в детальному описі робіт, так і в акті наданих послуг, а саме: 03.06.2025 35 хв, 21.08.2025 1,15 хв, та 23.10.2025 36 хв, що сукупно складає 2 год 26 хв, а у грошовому еквіваленті, з призми однієї години роботи адвоката 1500 грн (п.3.1 Договору), складає 3 649,50 грн (оскільки 2 год 26 хв ( 26 хв - це 0,433 від однієї години (26 / 60) у дробах складає 2,433; 2,433 х 1500 грн = 3 649,50 грн)).
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що адвокатом Тимченком М.М. були надані означені види правової допомоги, вартість яких сукупно складає 7 399,50 грн, оскільки згідно детального опису робіт та акту наданих послуг кількість часу, що витрачена адвокатом Тимченком М.М. на надання означених видів правової допомоги позивачу ОСОБА_1 становить 4 год 56 хв, що у дробах складає 4,933, а у грошовому еквіваленті, з призми однієї години роботи адвоката 1500 грн (п.3.1 Договору), складає 7 399,50 грн (4,933 х 1500 грн).
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Тимченком М.М. позивачу ОСОБА_1 правової допомоги сукупно в кількості 4 год 56 хв, що у дробах складає 4,933, а у грошовому еквіваленті, з призми однієї години роботи адвоката 1500 грн (п.3.1 Договору), складає 7 399,50 грн (4,933 х 1500 грн). Вартість правничої допомоги в сумі 1600,50 грн (9000 грн 7399,50 грн) матеріалами цивільної справи не підтверджується.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме 7399,50 грн підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації витрат на правничу допомогу, що позивачу надавались адвокатом Тимченком М.М.
Що стосується заперечень представника відповідача Державної казначейської служби України Яроша С.В. про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з призми того, що в акті наданих послуг адвокатом Тимченком М.М. зазначено кількість часу участі в судових засіданнях на 50 хв більше, аніж це відображено в протоколах судових засідань, то суд відхиляє означені заперечення, оскільки технічні перерви, зазначені в протоколах судових засідань обумовлені або виконанням судом положень ч.4 ст.259 ЦПК України, тобто оголошення перерви для виготовлення ухвали за результатами розгляду заяви (клопотання) учасника справи, або технічними складнощами у фіксуванні судового засідання технічним засобом. Зокрема, 21.08.2025 технічна перерва з 15 год 26 хв до 15 год 37 хв була оголошена головуючим з підстав того, що у залі судових засідань №6 Придніпровського районного суду м. Черкаси не здійснювалось належним чином фіксування судового засідання у зв`язку з чим суд продовжив розгляд справи в залі судових засідань №4; 23.10.2025 перерва у період часу з 11 год 31 хв до 11 год 45 хв була обумовлена складенням ухвали за результатами розгляду заяви представника позивача про відмову від частини позовних вимог.
У зв`язку з цим, суд зробив висновок, що означені технічні перерви не були викликані неправомірними діями представника позивача, увесь час означених технічних перерв представник позивача перебував у залі судових засідань, а тому суд не вбачає підстав для зменшення кількості часу, витраченого представником позивача для представництва прав та законних інтересів позивача під час розгляду судом цивільної справи №711/3512/25.
Щодо заперечень представника Державної казначейської служби України Яроша С.В. з призми того, що під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення застосуванню підлягають положення п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, тобто пропорційність судових витрат задоволеним позовним вимогам, оскільки позовні вимоги судом задоволені частково в розмірі 95,94% від ціни позову, то суд зазначає про таке.
Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Проте суд не застосовує принцип пропорційності визначення витрат на професійну правничу допомогу, що визначений п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, оскільки хоч судовим рішенням від 03.11.2025 позовні вимоги позивача задоволені судом частково, однак це було обумовлено не зменшенням розміру моральної шкоди, що була предметом позову (після прийняття судом відмови позивача від частини позовних вимог), а зміною виключно способу її стягнення, а саме: з Державного бюджету України, а не з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку відповідного розміру моральної шкоди.
Отже, предметом позову ОСОБА_1 , перед стадії ухвалення судового рішення, лишилося лише стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 968 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Саме 968000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди було ухвалено судом стягнути з Державного бюджету України на користь позивача. Тобто, майнова вимога позивача була судом задоволена повністю.
Водночас зміна способу стягнення моральної шкоди, а саме: з Державного бюджету України, а не з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку відповідного розміру моральної шкоди, не свідчить про необхідність застосування до спірних правовідносин положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.
Що стосується процесуальної поведінки представника позивача, а саме: неявка в судове засідання 10.07.2025 та подання 23.10.2025 заяви про відмову від частини позовних вимог, що, на думку представника відповідача Державної казначейської служби України Яроша С.В., свідчить про затягування розгляду справи, то суд зазначає про таке.
Пунктом 3 ч.3 ст.141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Суд звертає увагу учасників справи, що хоч представник позивача адвокат Тимченко М.М. у судове засідання, що було призначене 10.07.2025, не з`явився, однак розгляд справи був відкладений з підстав замінування Будинку правосуддя про що була складена довідка секретарем судового засідання (а.с.173). Також суд дійшов висновку, що подання представником позивача 23.10.2025 заяви про відмову від частини позовних вимог не є тією обставиною, що свідчить про затягування розгляду справи, оскільки подання такої заяви є абсолютним процесуальним правом позивача та/або його представника, що обумовлене положеннями п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень п.3 ч.3 ст.141 ЦПК України.
Що стосується заперечення представника відповідача Державної казначейської служби України Яроша С.В. проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з призми того, що представник позивача до закінчення судових дебатів не зробив заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, то суд відхиляє його з огляду на таке.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З аналізу означеної норми процесуального права суд зробив висновок, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Процесуальний закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.
Подібний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 19.01.2024 у справі №910/2053/20, від 10.03.2025 у справі № 947/6748/20 (провадження № 61-9588св24) та від 20.08.2025 у справі № 755/589/24 (провадження № 61-3637св25).
З огляду на те, що представник позивача адвокат Тимченко М.М. під час вступного слова повідомив суд про намір подати докази витрат на правничу допомогу в порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України, тому суд дійшов висновку про дотримання представником позивача положень процесуального закону щодо подачі доказів про розмір витрат на правничу допомогу.
Щодо заперечень представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу з призми того, що такі витрати відповідача у розмірі 9000,00 грн є завищеними та неспіврозмірними, то суд зазначає про таке.
Частиною 6 ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, диспозиція ч.6 ст.137 ЦПК України визначає як підставу для зменшення судом витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не сам факт подачі клопотання (заяви) про зменшення означених витрат, а саме доведення неспівмірності таких витрат. Ба більше, доведення неспівмірності є обов`язком саме того учасника справи, який подав відповідне клопотання/заяву.
Із безпосередньо досліджених заперечень представника відповідача Черкаської обласної прокуратури Дубіч Т.М. щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу суд встановив, що їх зміст фактично зводиться до цитування висновків Верховного Суду. Водночас жодного аналізу таких висновків Верховного Суду з призми обсягу правничої допомоги та її вартості щодо конкретної цивільної справи, зміст заперечень не містить.
Водночас, суд відзначає той факт, що надані адвокатом Тимченком М.М. послуги та виконані роботи стосувалися виключно надання правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 саме у межах цивільної справи №711/3512/25.
З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відмови в задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнення судових витрат у цивільних справах про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури, саме з Державного бюджету України, а не пропорційно з відповідачів узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 11.08.2022 в справі справа № 703/468/21 (провадження № 61-3251св22), що застосовується судом з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
З огляду на викладене, у справі слід ухвалити додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимченка М.М. про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ч.13 ст.7, ст. 133, 134, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд
заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тимченка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі №711/3512/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7399 (сім тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
У іншій частині заяву залишити без задоволення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне додаткове рішення складене 18 листопада 2025 року.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: Державна казначейська служба України, код ЄДРПУО: 37567646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.
Черкаська обласна прокуратура, код ЄДРПУО: 02911119, місцезнаходження: м.Черкаси, бульвар Шевченка, 286.
Головуючий: О. В. Петренко