Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2331/25

Номер провадження 2/348/1508/25

21 листопада 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Солодовнікова Р.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовною заявою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за відсутності учасників справи,

встановив:

Зміст позовних вимог:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 11.02.2024 між ТОВ «Укркредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1347-0000 за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор, для підписання кредитного договору №1347-0000 від 11.02.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 19000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена ставка 1,20% в день; стандартна ставка 1,50% в день. Комісія за видачу 15,00%. Дата повернення кредиту 06.12.2024 року.

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 26.08.2025 утворилась загальна сума заборгованості 91732,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 19 000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72 732,00 грн. Однак кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 9329,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 82 403,00 гривень.

У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості 82403 грн. 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 19000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 63403,00 гривень. Також просили стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,00 грн..

Стислий виклад позиції сторін :

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідачу ОСОБА_1 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі за адресою її зареєстрованого місця проживання та запропоновано надати відзив разом із доказами, що підтверджують її заперечення проти позову або заяву про визнання позову.

Таким чином, днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі суд вважає 30 вересня 2025 року, що підтверджується наявними у справі матеріалами поштового повідомлення.

Надіслання ухвали за зареєстрованою адресою відповідача та встановлення дати вручення відповідно до приписів статті 272 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та забезпечення реалізації його процесуальних прав.

Судом вжито всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Крім направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судом вжито додаткових заходів повідомлення відповідача.

Зокрема, суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами на електронну адресу, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач після отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі у встановлений судом строк не скористався наданими процесуальними правами не повідомила суд про свою позицію у справі, не подала відзиву на позов, не надала жодних пояснень чи доказів, які могли б спростувати вимоги позивача.

Відповідно до статей 126, 178, 83 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати всі наявні докази в межах процесуальних строків, визначених законом або судом. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Відповідач не звертався до суду із заявою про продовження строку для подання відзиву чи доказів. Також відповідач у відповідності до статті 83 ЦПК України, не повідомив суд про неможливість подання доказів у встановлений строк; не зазначив причин такої неможливості; не підтвердив, що ним були вжиті всі залежні від нього заходи для отримання доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Таке порушення вимог закону свідчить про неповажність причин неподання відзиву (доказів) та є підставою для висновку про втрату відповідачем права на їх подання у подальшому.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням встановленого строку, а згідно з частиною 2 цієї статті документи, подані після закінчення строку, залишаються без розгляду, якщо інше не передбачено Кодексом.

Суд наголошує, що детальна регламентація строків подання відзиву і доказів у ЦПК України спрямована на забезпечення принципів змагальності, процесуальної рівності сторін, а також недопущення зловживання процесуальними правами.

Норми ЦПК України встановлюють чіткий і послідовний порядок подання заяв по суті справи та доказів, детально регламентуючи строки їх подання. Така регламентація спрямована на запобігання зловживанню процесуальними правами та забезпечення повного і своєчасного розкриття доказів (принцип «discovery») на стадії підготовчого провадження. Зазначений підхід покликаний змістити основний акцент із розгляду справи по суті на стадію її підготовки, що сприяє ефективності, процесуальній економії та дотриманню розумних строків судового розгляду.

Отже, недотримання відповідачем встановленого судом порядку подання відзиву та доказів, а також відсутність повідомлення про причини їх неподання, свідчать про невиконання процесуальних обов`язків стороною (пунктів 46 частини першої статті 43 ЦПК). У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що у разі наявності у відповідача доказів, які могли б підтверджувати його заперечення проти позову, такі докази не можуть бути подані чи прийняті судом під час подальшого розгляду справи.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач не виявив зацікавленості у розгляді справи та захисті своїх прав, свідомо не скористався процесуальними можливостями, наданими законом, а тому суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами відповідно до положень статей 178, 279 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 22.09.2025 відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та повідомлення сторін, на підставі наявних у матеріалах справи даних.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Розгляд справи може проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що 11.02.2024 договір про відкриття кредитної лінії № 1347-0000 (а.с.9-16) за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів (а.с.17-24) складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4361.

З довідки АТ « Приватбанк» встановлено, що позивач здійснив видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії № 1347-0000 від 11.02.2024 шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LIQPAY на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 19000 грн, зазначений позичальником у пункті 4.2 кредитного договору. (а.с.30-33).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1347-0000 від 11.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 станом на 26.08.2025 року має непогашену заборгованість в розмірі 91732,00 гривень, а саме:- прострочена заборгованість за кредитом 19000,00 гривень,- прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72 732,00 гривень (а.с. 34-36).

Однак кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списано заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 9 329,00 гривень.

У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості 82 403,00 грн, що складається: з - 19000 грн прострочена заборгованість за кредитом, - 63403 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 11.02.2024 між ТОВ «Укркредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1347-0000 за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який разом із правилами надання споживчих кредитів (а.с.9-24) складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Пунктом 2.2. зазначеного договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 19000 грн. 00 коп. на таких умовах: строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день, комісія 15,00% від суми виданого кредиту. Дата повернення 06.12.2024 року.

Як встановлено, з довідки наданої позивачем, ТОВ «Укркредит Фінанс» здійснив видачу кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1347-0000 від 11.02.2024 шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LIQPAY на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 19000 грн. 00 коп..

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір про відкриття кредитної лінії № 1347-0000, вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в результаті чого відповідач отримала кредитні кошти.

Підписуючи договір відповідач погодився з усіма його умовами, в тому числі із процентами за користування кредитними коштами.

Жодних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, зокрема тілом кредиту.

У позовні заяві позивач просить стягнути тіло кредиту за договором відкриття кредитної лінії № 1347-0000 в сумі 19000,00 грн.

Доказів повернення грошових коштів у повному обсязі за кредитним договором, а також доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту, відповідач суду не надав.

Таким чином, у відповідача за тілом кредиту наявна заборгованість в сумі 19000,00 грн.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає таке.

Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межами строку дії кредитного договору.

За договором кредитної лінії № 1347-0000 від 11.02.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 63403,00 грн за період 11.02.2024 по 06.12.2024, з врахуванням списання частини заборгованості за ініціативою позивача.

Разом з тим, при нарахуванні процентів позивач не врахував положення законодавства, що регулює споживче кредитування.

Так, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023 року, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% .

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.

Кредитний договір № 1347-0000 укладений між сторонами 11.02.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 21.04.2024 2,5 %, з 22.04.2024 по 19.08.2024 1,5 %, а з 20.08.2024 1 %. Зазначені обмеження встановлені з метою недопущення нарахування кредитодавцями надмірних фінансових зобов`язань та забезпечення балансу інтересів кредитора і споживача фінансових послуг.

За підрахунками суду, сума заборгованості за відсотками за період з 11.02.2024 по 19.08.2024 становить 41667 грн. Розмір процентної ставки за цей період (1,5%) узгоджується з вимогами закону та не перевищує граничних значень, установлених законодавством. Це підтверджується поданим до матеріалів справи розрахунком.

Разом з тим, після 20.08.2024 позивач продовжив нарахування процентів в розмірі 1,5 % денної процентної ставки.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За таких обставин, умови укладеного між сторонами договору щодо встановлення процентної ставки 1,5% в день після 20.08.2025, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

З урахуванням викладеного, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами кредитним договором підлягає зменшенню, і таку слід стягнути, виходячи із норм Закону України «Про споживче кредитування» із розрахунку 1% денної процентної ставки.

За підрахунками суду в період з 20.08.2024 по 06.12.2024 суду заборгованість за процентами становить 20710,00 грн (19000 х 1% х 109).

У підсумку, загальна сума заборгованості за відсотками в період з 11.02.2024 по 06.12.2024 року становить 62 377 грн.

Відповідачем не доведена сплата процентів за договором в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає доведеним позов в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 62 377 грн.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 81377 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 19000 грн, простроченої заборгованості за сумою процентів 62377,00 грн.

Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 81377 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 392,24 грн (2422,40 х 81377 грн/82403), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 133, 141, 263-265, 268 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1347-0000 від 11.02.2024 р. в розмірі 81377,00 гривень (вісімдесят одна тисяча триста сімдесят сім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2392,24 гривень (дві тисячі триста дев`яносто дві гривні 24 копійки).

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Сторонам копія судового рішення направляється в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 21 листопада 2025 року .

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», юридична адреса: м.Київ бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Р.С. Солодовніков