Справа № 388/1939/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Добрострой О.С.,

за участю секретаря судового засідання Хильченка М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 149 643,42 грн. Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі і в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 . Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав, а тому за рішенням суду з нього стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 . На підставі вказаного рішення суду 30.11.2012р. видано виконавчий лист №1106/3669/2012. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2014р. розірвано шлюб між сторонами. 08.06.2016р. постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №51360817 із виконання зазначеного виконавчого листа. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує та станом на 01.08.2025р. має заборгованість у розмірі 149 643,42 грн. Так як, у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів з квітня 2016р. по серпень 2025р., то сума неустойки становить 2 289 682,01 грн. Однак, враховуючи обмеження розміру пені, встановлені ч.1 ст.196 СК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка(пеня) за прострочку сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 149 643,42 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У матеріалах справи наявне клопотання, в якому представник позивача ОСОБА_3 просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причину своєї неявки до суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясував наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 , що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 11.04.2011р. (а.с.11 зворот).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.09.2014р. розірвано шлюб між сторонами, який було зареєстровано 05.03.2011р. Маловодянською сільською радою Долинського району Кіровоградської області (а.с.10).

Постановою державного виконавця від 08.06.2016р. відкрито виконавче провадження №51360817 з виконання виконавчого листа №1106/3669/2012, виданого Долинським районним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 (а.с.11).

23.06.2018р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_7 , що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 23.06.2018р. (а.с.12).

З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 слідує, що станом на 01.08.2025р. заборгованість відповідача становить 149 643,42 грн. (а.с.15-16).

Згідно з ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Суд погоджується з розрахунком пені, вказаним представником позивача у позовній заяві в сумі 2 289 682,01 грн, оскільки він проведений у відповідності до діючої практики Верховного Суду.

Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходи щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 149 643,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2-3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивача Калафута Д.В. на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн надала до суду: копію договору про надання правової допомоги від 11.07.2025р, (а.с.13-14), копію акту прийому-передачі до договору №б/н від 11.07.2025р. про надання правової допомоги від 07.08.2025р., відповідно до якого вартість наданої правової допомоги становить 15 000 грн (а.с.12), копію квитанції про сплату позивачем 15 000 грн за надання правової допомоги (а.с.14), копію ордеру про надання правової допомоги (а.с.7).

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (висновки Верховного Суду в справі 922/445/19, Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на те, що відповідач не заявляв про необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивач подав належні докази на підтвердження розміру понесених витрат на таку допомогу, то суд дійшов висновку, що розмір судових витрат (витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи) у сумі 15 000 грн є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258268, 272, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим листом №1106/3669/2012, виданим 30.11.2012р Долинським районним судом Кіровоградської області, у розмірі 149 643,42 грн (сто сорок дев`ять тисяч шістсот сорок три гривні сорок дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_8 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С.Добрострой