Провадження №: 2-з/755/259/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"17" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва 13.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка 17.11.2025 передана в провадження головуючого судді Катющенко В.П.

У заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник просить суд:

- вжити заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 17.01.2025 № Б/1209 та закриття провадження у справі, шляхом зупинення дії постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.01.2025 № Б/1209 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до набрання законної сили судовим рішенням по справі;

- зупинити стягнення на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Валентина Стрелець від 06.11.2025 у виконавчому провадженні № 79522739 про стягнення штрафу на користь держави на виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.01.2025 № № Б/1209 року за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 17.01.2025 № № Б/1209 та закриття провадження у справі.

Заяву обґрунтовує тим, що 06.11.2025 заявнику стало відомо з онлайн-банкінгу Монобанк та 07.11.2025 з онлайн застосунку Дія , що стосовно нього відкрито виконавче провадження № 79522739 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 , з`явився відповідно борг у розмірі 37769.00 грн. та відповідно відбувся арешт цих коштів. З вищезазначеної інформації позивачу стало відомо, що Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.11.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 79522739 щодо примусового стягнення з позивача штрафу (+виконавчих витрат) у розмірі 37769.00 грн. (підстава постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № Б/1209 від 17.01.2025). Отримавши повний доступ до інформації (документів) по ВП № 79522739 (через ідентифікатор доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень), позивач зміг ознайомитися із текстом постанови № Б/1209, яка датована ще 17.01.2025. До 06.11.2025 позивач не знав про існування виконавчого провадження, відкритого щодо нього, ні про існування такої постанови, не був знайомий з її змістом, і відповідно не був обізнаний про підставу притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим був позбавлений можливості вчиняти дії відповідно до чинного законодавства з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. Як стало відомо з постанови від 17.01.2025, ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № Б/1209 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він 18.10.2024 ніби то не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Цією ж постановою установлено накласти на позивача штраф у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Однак, враховуючи, що повістку позивач не отримував, вважає, що постанова № Б/1209 від 17.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є незаконною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, доказів вини позивача оскаржувана постанова не містить, у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Відповідачем було порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим позивачем у встановлений КАС строк буде подано позовну заяву до Дніпровського районного суду міста Києва про скасування постанови від 17.01.2025 та закриття справи відносно позивача. Разом з тим, у зв`язку з відкриттям відносно позивача 06.11.2025 виконавчого провадження на підставі постанови від 17.01.2025, з метою недопущення безпідставного стягнення з позивача коштів (штрафу) у розмірі 37769.00 грн, виникла необхідність у зверненні до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, виходячи зі змісту доводів заяви та системного аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У силу норм ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 07.04.2020 у справі № 826/13413/18.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із поданої заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви убачається, що заява не містить мотивованих відомостей необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме до подання позовної заяви. У заяві не наведено відомостей які б свідчили про неможливість звернення заявника до суду із позовом та заявою про вжиття заходів забезпечення позову разом із позовною заявою та складнощів, які виникли на даному етапі, що унеможливлюють таке одночасне звернення.

Таким чином, суд доходить висновку, що заявником не наведено необхідних відомостей, що нададуть змогу суду ствердити про необхідність вжиття заходів на даному етапі до подання позовної заяви, та обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, впливатиме на ефективність захисту прав заявника та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення майбутнього позову.

Виходячи із викладеного, вивчивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, враховуючи принципи здійснення адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 150, 151, 154, 241-243, 248 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в строк і в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала суду може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: