Справа №534/1174/25
Провадження №2/534/408/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Малюк М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Савченко Я.О.,

представника позивача Бурлак М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

інші учасники справи не з`явилися,

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокатка Бурлак Маргарита Володимирівна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині.

Суд

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог позивача

1. ОСОБА_3 (далі також - позивач), в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 01.05.2025 діє адвокатка Бурлак М.В., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі також відповідачка) про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині.

2. У позовній заяві позивач просить:

- визнати за ним, ОСОБА_3 , право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всього спадкового майна;

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Обґрунтування позовних вимог

3.1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке.

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

3.3. Спадкове майно, яке залишилося після її смерті складається із частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .

3.4. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла відповідачці ОСОБА_1 та онучці ОСОБА_5 .

3.5. Приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Морозовою І.М. заведено спадкову справу №24/2024 від 09.08.2024 після смерті ОСОБА_4 .

3.6. 09.08.2024 до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Морозової І.М. із заявою про прийняття спадщини звернулася спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину матері.

3.7. 14.08.2024 до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Морозової І.М. надійшла заява від позивача, якою він повідомив нотаріуса, що приймає спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_4 із всіх підстав, передбачених чинним законодавством.

3.8. Інша спадкоємиця за заповітом відмовилася від прийняття спадщини на користь своєї матері, відповідачки за позовом

3.9. 23.10.2024 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині, яка складається з частки в квартирі, оскільки вважає себе непрацездатною повнолітньою дитиною спадкодавця.

3.10. Однак постановою №1/02-31 від 13.01.2025 приватний нотаріус відмовила позивачеві у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з недосягненням позивачем пенсійного віку, що надає право на обов`язкову частку у спадщині.

3.11. Позивач вважає цю постанову незаконною.

3.12. Зазначає, що із 17.04.2021 йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, тому вважає, що згідно з вимогами статті 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері як неповнолітня непрацездатна дитина спадкодавця.

3.13. 20.08.2025 через ЄСІТС «Електронний суд» представником позивача подано письмові пояснення щодо обсягу спадкового майна в спірній квартирі.

3.14. Зазначає, що спадкове майно, яке залишилися після смерті спадкодавця складається із частки у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

3.15. За даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована за співвласниками в рівних частках, по частці, зокрема, за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

3.16. Вказує, що після смерті ОСОБА_6 його спадщину, у тому числі, частку в спірній квартирі, отримала дружина ОСОБА_4 . Останній було видане свідоцтво про право на спадщину на рухоме майно, зокрема, акції та грошові внески.

3.17. Оскільки спадщина щодо спірного майна складається із частки в квартирі, з урахуванням визначення обов`язкової частки, вважає, що позивач має право на 1/8 частку в спірній квартирі.

Обґрунтування позиції відповідача:

4. Відповідачка скористалася правом відзиву на позовну заяву.

4.1. У відзиві на позовну заяву, поданої представником відповідача - адвокатом Першиним С.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 16.06.2025, проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

4.2. Основні аргументи відповідачки:

1) позивач не досяг загального пенсійного віку, встановленого законом (для чоловіків - 60 років), не є особою з інвалідністю I, II чи III групи, він не входить до числа осіб, які відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині;

2) позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього стану непрацездатності, зокрема, об`єктивної втрати або істотного зменшення природних функцій організму, пов`язаних зі стійким розладом здоров`я.

Пояснення третьої особи

5. 01.08.2025 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки, приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Морозовою І.М. подано письмові пояснення. Позовні вимоги вважає безпідставними.

5.1. Вважає, що позивач не входить до кола осіб, що у розумінні статті 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині.

5.2. У даному випадку, при вирішенні питання щодо поняття повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, ключовим є віковий критерій, зокрема, досягнення пенсійного віку 60-ти років для чоловіків. Оскільки позивач на час відкриття спадщини не досяг такого віку, права на обов`язкову частку не виникло.

5.3. Вказує, що сам по собі факт призначення позивачеві пільгової пенсії без досягнення пенсійного віку не породжує в останнього права на обов`язкову частку, оскільки не може бути підтвердженням непрацездатності спадкоємця в розумінні статті 1241 ЦК України. А будь-яких доказів своєї непрацездатності на момент відкриття спадщини, позивачем не надано.

5.4. У своїх поясненнях та формуванні позиції щодо предмета спору застосовує норми статті 1241 ЦК України, статті 75 Сімейного кодексу України (далі також СК України), а також Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій, схвалені рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009.

Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів, зокрема, витребувано копію спадкової справи ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії правовстановлювальних документів на квартиру, на частку в якій претендує позивач, та матеріалів із інвентаризаційної справи на цю квартиру, а також копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

6. Приватний нотаріус вимоги ухвали суду від 02.06.2025 виконала. Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора повідомила про неможливість подати докази, витребувані судом, зазначивши, що спадкова справа щодо ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , передана на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву.

Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської не повідомило про неможливість подати витребувані докази, витребувані докази не надано.

7. Зважаючи на це, 10.07.2025 судом постановлено ухвалу, згідно з якою витребувано від Полтавського обласного нотаріального архіву архівну копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , від Кременчуцького МБТІ повторно копію свідоцтва про право власності на спірну квартиру, інформацію та копії документів з матеріалів інвентаризаційної справи на цю квартиру.

8. Ухвалу суду від 10.07.2025 виконано, витребувані документи подано суду.

9. 25.08.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

10. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, забезпечив явку свого представника.

11. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова І.М., подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності.

12. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві. Додала, що при визначенні поняття «повнолітні непрацездатні діти» для спадкування обов`язкової частини в спадщині необхідно застосовувати норми статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV щодо визначення терміну «непрацездатні громадяни» у редакції, чинній на час відкриття спадщини. Згідно з цією нормою, до кола непрацездатних громадян включені також особи, які досягли віку, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Зауважувала, що визначальним критерієм непрацездатності особи є виникнення у неї права на пенсію, а не той віковий критерій, про який вказує нотаріус у письмових поясненнях. Вважала, що за логікою законодавця пенсійний вік це не той конкретний вік чоловіка та жінки, а саме той вік, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Посилаючись на норми, що визначають підстави для виникнення права особи на пенсію на пільгових умовах, ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (стаття 13), ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначала, що позивач досяг пенсійного віку, встановленого законом, є пенсіонером, тому є непрацездатним та має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті спадкодавця. Також вказувала, що правові позиції, на які посилається сторона відповідача не належать застосуванню, оскільки не є релевантними.

12. У судовому засіданні відповідачка та її представник підтримали доводи відзиву на позов. Зазначали, що позивач не досяг пенсійного віку, доказів непрацездатності не надав, тому не має права на обов`язкову частку в спадщині.

Виклад обставин справи, встановлених судом.

13. Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що:

14. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 06.03.2024, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

15. Після її смерті відповідно до статті 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої входить право спадкодавця на частки квартири АДРЕСА_2 .

16. Згідно з листом КП Кременчуцького МБТІ від 16.07.2025 №61/3273, за даними архівного обліку, станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» зареєстровано нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 , за співвласниками у таких частках: ОСОБА_4 частка; ОСОБА_1 - частка; ОСОБА_5 - частка; ОСОБА_6 - частка.

17. Ця квартира зареєстрована за співвласниками на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Комсомольською міською радою 17.09.1996.

18. Із спадкової справи №298/2005 (розпочата 07.09.2003) вбачається, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 ,, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зокрема частку в квартирі (див пункт 16 цього рішення).

19. Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

20. Відповідачка ОСОБА_1 є її дочкою.

21. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленко В.В. №4588 від 12.11.2023, згідно з яким все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, а також усе, що буде належати на день смерті, заповіла доньці ОСОБА_1 та онучці ОСОБА_5 .

22. 09 серпня 2024 року, тобто в межах передбаченого законом строку, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Морозової І.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, про що свідчать копії матеріалів спадкової справи №24/2024 (почато 09.08.2024).

23. Приватним нотаріусом 09.08.2024 заведено спадкову справу №24/2024 після смерті ОСОБА_4 .

24. 15 серпня 2024 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 , керуючись статтею 1274 ЦК України, звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом - ОСОБА_1 .

25. Також у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, 14 серпня 2024 року, позивач, ОСОБА_3 , звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщині після смерті матері ОСОБА_4 зі всіх підстав, передбачених законодавством.

26. Надав нотаріусу довідку ГУ ПФУ в Полтавській області від 15.08.2024 №233, згідно з якою позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком (пенсію призначено на пільгових умовах по Списку 2 із скороченням пенсійного віку) з 17.04.2021.

27. Отже на момент відкриття спадщини позивачеві виповнилося 57 років, він є отримувачем пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку.

28. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2025 приватний нотаріус Морозова І.М. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне померлій ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю підстав для спадкування, а саме недосягнення ОСОБА_3 пенсійного віку, що надає право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до статті 1241 ЦК України.

Норми права, які застосував суд

29. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

30. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом (стаття 1 ЦК України).

31. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон) (частини 1,2 статті 4 ЦК України).

32. Статтею 8 ЦК України встановлено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

33. Положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства (частина 1 статті 9 ЦК України).

34. Відносини з приводу спадкування є цивільними відносинами, відтак їх регулювання здійснюється актами цивільного законодавства, передбаченими статтею 4 ЦК України, а якщо ці відносини не врегульовані цивільним кодексом, вони регулюються іншими правовими актами, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

35. Спадкування за заповітом регулюється главою 85 ЦК України.

36. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

37. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України).

38. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина перша та друга статті 1268 ЦК України).

39. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини (частина третя статті 1235 ЦК України).

40. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (частина четверта статті 1236 ЦК України).

41. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 1241 ЦК України).

42. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналіз абзацу другого частини першої статті 1241 ЦК України дозволяє стверджувати, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням (а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; (б) наявності інших обставин, що мають істотне значення (зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні відносини, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо). Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачено, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18)).

43. Непрацездатність - це соціально-фізіологічний стан людини, який визначається її об`єктивною втратою чи зменшенням природних функцій організму або зниженням кваліфікації, значним зменшенням обсягу чи припиненням трудової діяльності, у разі настання якого особа втрачає засоби до існування та потребує матеріального соціального забезпечення (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 липня 2018 року в справі № 525/216/17-ц (провадження № 61-29933 св 18)).

44. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 510/350/16-ц (провадження № 61-19810св18)).

45. Частиною третьою статті 75 СК України визначено, що непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

46. Сімейні відносини за суттю вони є цивільними, оскільки відповідають ознакам цивільних відносин, встановленим у частині першій статті 1 ЦК України.

47. Статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058-IV), до якого задля визначення пенсійного віку, відсилає СК України, визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року із збільшенням страхового стажу в подальшому.

48. Таким чином, для чоловіків встановлений пенсійний вік - 60 років.

49. Відповідно до вимог статті 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

50. Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій (схвалені органами Міністерства юстиції України 29 січня 2009 року; частина III, розділ 1, пункт 4) визначають, що у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку (для жінок досягнення 55 років, для чоловіків - 60 років), але які мають право на отримання пенсії на пільгових підставах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.

51. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

52. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 1,4 статті 77 ЦПК України).

53. Згідно з вимогами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

54. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

55. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Висновки суду

56. Суд, застосував відповідні норми права, оцінив наявні докази, зіставив обставини справи із правилами, зазначеними в застосованих нормах права, й надав таку правову оцінку спірним правовідносинам.

57. Предметом спору є вимоги позивача про визнання права на обов`язкову частку в спадщині, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_4 , на майно, яке спадкодавець заповідала іншим спадкоємцям, зокрема, своїй дочці (відповідачеві) та онучці (див пункт 21 цього рішення).

58. Тому ключовим питанням на яке має відповісти суд, чи відноситься позивач до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, і чи для визначення непрацездатності можуть застосовуватися норми публічних законів.

59. Судом установлено, що на момент відкриття спадщини, 05 березня 2024 року (див пункт 14 цього рішення), позивач мав вік 57 років, отримував пільгову пенсію (див пункти 26,27 цього рішення).

60. Пенсію призначено позивачеві як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058-IV.

61. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений частиною1 статті 1241 ЦК України, згідно з якою до кола таких осіб належать малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

62. Позивач вважає, що є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця посилаючись на те, що на момент відкриття спадщини отримував пільгову пенсію, був пенсіонером.

63. Представник позивача зазначає, що Цивільний кодекс не містить поняття непрацездатної дитини, тому вважає, що при визначенні цього поняття для вирішення питання щодо віднесення позивача до кола осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, слід керуватися поняттям «непрацездатний громадянин» у статті 1 Закону №1058-IV.

64. Але суд зазначає про незаконність такої позиції, зважаючи на таке.

65. Цивільний кодекс дійсно не мітить визначення повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця, водночас таке визначення міститься у статті 75 СК України.

66. Покликаючись на вимоги статей 6 та частини першої статті 8 ЦК України (див пункти 31,32 цього рішення) суд доходить висновку, що саме норми статті 75 СК України за аналогією закону підлягають застосуванню до вирішення спірного питання, позаяк за своєю суттю регулюють цивільні відносини (див пункти 45,46 цього рішення).

67. До того ж, аналіз частини другої статті 1 ЦК України та статті 5 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дозволяє дійти переконання, що до спірних правовідносин для визначення поняття повнолітньої непрацездатної дитини спадкодавця не можна застосовувати норми статті 1 Закону №1058-IV, оскільки цей закон не є нормативним актом, що регулює цивільні відносини.

68. Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі №638/7132/15-ц також виснував, що законодавець не передбачив у статті 1 ЦК України можливості застосування до регулювання цивільних відносин норм публічних законів.

69. Згідно із частиною третьою статті 75 СК України непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

70. Аналізуючи вищенаведені норми, можна дійти висновку, що до повнолітніх непрацездатних дітей, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України, належать особи з інвалідністю (медичний критерій), а також які вважаються непрацездатними у зв`язку з досягненням встановленого законом пенсійного віку (віковий критерій). При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

71. Оскільки на момент відкриття спадщини після смерті матері позивач не досяг загального пенсійного віку (60 років), останній не може вважатися непрацездатним, а тому у нього не виникло право на обов`язкову частку у спадщині.

72. Суд зауважує, що врахування вікового критерію, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV, не свідчить про застосування до регулювання цивільних відносин норм публічних законів, оскільки пенсійне законодавство в цьому випадку слугує виключно як орієнтир визначення змісту поняття «непрацездатність за віком» та відповідного показника встановленого законом пенсійного віку, якого цивільне законодавство у сфері спадкування не містить (див пункти 44-47 цього рішення).

73. Факт набуття позивачем права на пенсію на пільгових умовах не свідчить про те, що він є непрацездатною особою у розумінні статті 1241 ЦК України і має право на обов`язкову частку у спадщині. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 16 січня 2019 року у справі № 208/9389/15-ц (провадження № 61-32940св18); від 26 вересня 2019 року у справі № 303/674/17 (провадження № 61-29481св18); від 23 жовтня 2019 року у справі № 285/2298/16-ц (провадження № 61-28747св18); від 22 липня 2020 року у справі № 285/3561/17 (провадження № 61-37429св18). Судова практика у цій категорії справ є незмінною.

74. Суд зазначає про хибність висновків представника позивача у пункті 13 цього рішення стосовно законодавчої логіки щодо пенсійного віку, позаяк, зважаючи на викладене, визначальним критерієм непрацездатності у розумінні статті 1241 ЦК України є загальний пенсійний вік (60 років).

75. Натомість основним критерієм визначення права особи на пільгову пенсію є тривалість роботи в певних умовах та наявність страхового стажу, а не пенсійний вік. Пенсія, яку отримує позивач за правовою суттю є пільгою за роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

76. Тож сам по собі факт призначення пенсії на пільгових умовах не робить позивача повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні статті 1241 ЦК України.

77. При цьому матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження непрацездатності ОСОБА_3 , позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

78. Керуючись ст ст. 12,49,81,82,89,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки, приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, про визнання права власності у порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повне найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Морозова Ірина Миколаївна, адреса: 39803, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, будинок 30

Суддя Марина МАЛЮК