Справа № 456/4136/25 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/2801/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у справі за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України про видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 198810,81 грн. та судових витрат.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 серпня 2025 рокуу видачі судового наказу відмовлено.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вважає ухвалу суду не законною, необгрунтованою, такою, що постановлена з порушенням та недотримання норм матеріального та процесуального права, без встановлення фактичних обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на статтею 165 ЦПК України, яка передбачає виключний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, однак суд першої інстанції, відмовляючи у видачу судового наказу, в оскаржуваній ухвалі не вказав на жодну з цих передбачених законом підстав. Оскільки законодавець у пункті 1 частини 1 статті 161 ЦПК України чітко передбачає, що судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, то судовий наказ має бути видано на нараховану заборгованість по заробітній платі. Суд першої інстанції не вправі розглядати обґрунтованість вимог та здійснювати розрахунки сум можливих податкових відрахувань. Оскільки заявником подано усі необхідні документи для видачі судового наказу, то у суду не було підстав для відмови у його видачі за заявою ОСОБА_1 . Просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник просив видати судовий наказ про стягнення 198810.81 грн. заборгованості нарахованої заробітної плати, а йому до виплати належить 146782.57 грн., що свідчить про те, що сума, про стягнення якої заявник просить видати судовий наказ, є спірною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно з частиною 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Пункт 1 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачає, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки від 26.05.2025 №23, виданої ДП «Стрийський Комбінат Хлібопродуктів №1» Державного Агенства Резерву України, ОСОБА_1 працював на посаді начальника виробництва з 26.01.1996 по 17.12.2024.

Згідно з довідкою сукупний дохід ОСОБА_1 за період з 01.08.2024 по 17.12.2024 склав 198810, 81 грн., утримання 52028,24, сума до виплати 146782,57 грн.

Відмову в задоволенні заяви про видачу судового наказу суд першої інстанції мотивував тим, що заявник просить видати судовий наказ на суму заборгованості по заробітній платі, яка є спірною, оскільки заявник просить видати наказ про стягнення з ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України 198810.81 грн., а йому до виплати належить 146782.57 грн.

Вказана обставина, на думку суду, свідчить про розбіжність між сумою заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню після відповідних відрахувань та сумою, яку просить стягнути заявник у його користь, що свідчить про наявність спору, а відтак, з врахуванням частини 3 статті 19 ЦПК України, судовий наказ не може бути виданий.

Такий висновок суду першої інстанції суперечить пункту 1 частини 1 статті 161 ЦПК України, згідно з якою судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення саме нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Стаття 165 ЦПК України передбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, цей перелік є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналізуючи зміст статті 165 ЦПК України колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що цей перелік не передбачає такої підстави для відмову у видачі судового наказу, як наявність спору щодо сум заборгованості, про стягнення якої звернувся заявник, та з цих підстав не погоджується з висновком суду першої інстанції, який невірно вважав, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати слід відмовити, оскільки із поданої представником заявника заяви вбачається спір про право.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішенняє:1)неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.5 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року- задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного районного суду Львівської області від 06 серпня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 24.11.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк