У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2025 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.11.2010, які присуджені відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2011 у справі №2-1342/11;

- визнати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2011 у справі №2-1342/11 таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 , мотивуючи позов вказує, що у відділі державної виконавчої служби перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист, виданий на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03.01.2011 у справі №2-1342/11 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що син ОСОБА_4 проживає разом з ним, з 11.03.2022 син виїхав за кордон та фактично проживає в Німеччині з його цивільною дружиною.

Вважає, що оскільки син проживає з батьком, виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на утримання сина є таким, що не підлягає виконанню, підстави для стягнення з нього аліментів відсутні.

19.11.2025 на виконання положень ч. 6 ст. 187 ЦПК України до суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання сторін.

Відповідно до ухвали судді від 21.11.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання виконавчого листа таким, шо не підлягає виконанню, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі в частині позовної вимоги про припинення стягнення аліментів суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначаються докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За правилами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів, долучених до позовної заяви, вбачається, що на виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти присудженні до стягнення з 29.11.2010, станом на 30.09.2025 загальний розмір заборгованості, яка утворилась за період 02.2018 по 10.2024, з урахуванням штрафу, становить 200157,02 грн.

Отже зі змісту заявленої вимоги вбачається, що позивач просить припинити стягнення аліментів з часу їх присудження.

Водночас, в позовній заяві, всупереч положенням п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, відсутній виклад обставин з посиланням на докази, які їх підтверджують, що ОСОБА_6 проживав з батьком ОСОБА_1 з часу присудження аліментів - 29.11.2010.

Також, з матеріалів, долучених до позовної заяви, вбачається, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто у позивача відсутній обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на підставі виданого виконавчого листа, нарахування і стягнення яких фактично припинено з 31.10.2024, в контексті чого відсутнє обґрунтування вимоги про припинення стягнення аліментів.

З поданих документів вбачається, що позивач має заборгованість з аліментів, яка була нарахована за період 02.2018 по 10.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Сталою є практика Верховного Суду, яка передбачає, що при оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити ефективне поновлення порушеного права.

Суд роз`яснює позивачу, що нормами ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Крім того, суд звертає увагу, що письмові документи, які подаються до суду учасниками судового провадження, повинні бути виконані з дотриманням стандартів, бути придатними для читання та їх використання.

Всупереч викладеному, позовна заява та долучені до неї документи, є непридатними для читання, є нечіткими та розмитими, що унеможливлює визначення їх змісту.

Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що позивач подав позов, який не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, текст позовної заяви та документів, долучених до неї, не є придатним для читання, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 84, 175, 177, 185України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Стрілецька