ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служби України про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідних казначейських рахунків, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , 20000 гривень (двадцять тисяч гривень, 00 копійок) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності та 5000 гривень (п`ять тисяч гривень, 00 копійок ) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням юридичної (правничої) допомоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а всього 25000 гривень ( двадцять п`ять тисяч гривень, 00 копійок). В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 серпня 2025 рокувирішено питання судових витрат.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державна казначейська служба Українизвернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Зазначають, що додаткове рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2025 року було ухвалено судове рішення в зазначеній справі, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідних казначейських рахунків , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , 20000 гривень ( двадцять тисяч гривень , 00 копійок) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за незаконне притягнення до адміністративної відповідальності та 5000 гривень ( п`ять тисяч гривень , 00 копійок ) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням юридичної ( правничої) допомоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а всього 25000 гривень ( двадцять п`ять тисяч гривень, 00 копійок). В іншій частині позову відмовлено.

Позовні вимоги задоволені в розмірі 51% від заявлених вимог.

На підтвердження понесених судових витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги в цивільному процесі №5/24 від 20 грудня 2024 р , додаток до договору №1 яким сторони договору узгодили порядок встановлення та обчислення розміру гонорару . Так, відповідно до додатку до договору гонорар адвоката складається із 1 виду - основна оплата за надання правничої допомоги , та 2 виду - винагорода за позитивний результата. Так. п. 7 за супроводження та представництво інтересів в цивільному процесі узгодили вартість правничої допомоги за перші 3 місяці - 1600 доларів США. В день укладення клієнт оплатив 24603 грн, що дорівнює 600 доларам США, а1000 доларів має сплатити до 20.02.2024 в еквіваленті до гривні. П.8 додатку - Вартість 2 виду винагорода за позитивний результат по справі, п.9 за представництво клієнта більше 3 місяців клієнт 20 числа кожного місяця поспіль ,3 20 квітня 2025 зобов`язаний оплатити 50% від вартості одного місяця основної оплати за перші три місяці 266,66 доларів США за кожний наступний місяць .

Також на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано відомость про оплату, відповідно до якої погоджено оплату: 1/ 20.12.2024 року за п.7 договору 24603,78 грн., 2 / 20.02.2025 року за п.7 41700 грн.

Відповідно до графіку оплати правничої допомоги , сторони узгодили оплату за п.8 договору 20.04.2025 року 11099,72 грн .

Відповідно до детального опису обсягу виконаних робіт ( додаток №3 до Протоколу узгодження ціни від 20.12.2024 ) зазначено фіксована форма оплати 22000 грн та погодинна форма оплати - 26 годин /40000 грн з розрахунку 2000 грн за 1 годину роботи , а всього 74 000 грн.

Додано акти прийому-передачі наданих послуг від 21.03.2025 та 22.04.2025 року , а також наказ про встановлення мінімальних ставок гонорару в адвокатському бюро «Саєнко і партнери», копії платіжних документів про оплату гонорару адвоката на загальну суму 76 699 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з державного бюджету України на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6409 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами другими статей 137, 141 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на припис статті 56 Конституції України шкоду, завдану органом державної влади чи його посадовими і службовими особами, відшкодовує саме держава.

За змістом частини другої статті 2 ЦК України одним із учасників цивільних відносин є держава Україна. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). За змістом статті 173 ЦК України, яка має назву «Представники держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад», у випадках і в порядку, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, від імені держави за спеціальними дорученнями можуть виступати органи державної влади.

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 та від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц).

Органи державної влади є частиною апарату держави, виконують виключно її завдання та функції, представляють державу у правовідносинах, для участі в яких наділені відповідними повноваженнями та належними державі матеріальними засобами, зокрема і коштами.

Ураховуючи положення наведених норм матеріального права, правових висновків Великої Палати Верховного Суду, судова колегія вважає, що стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу має бути здійснено за рахунок держави Україна, яку у цій справі представляв компетентний орган.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові по справі №201/7848/21 від 05.03.2025 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначено пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до норм ЦПК України, безпосередньо з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підстави для стягнення витрат на правничу допомогу з органу державної влади відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Додаткове рішення рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 25 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: