Справа № 358/1064/21 Провадження № 2/358/68/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним - батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28 вересня 2018 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом із відповідачкою, яка самовільно, без його згоди як батька дитини, 25 червня 2021 року забрала дитину та виїхала за межі Богуславського району, а саме в с. Білопілля, Хмільницького району Вінницької області. Позивач вважає, що такі дії відповідачки спрямовані на розрив дитини із сім`єю батька, завдають шкоди психічному здоров`ю дитини та прямо суперечить положенню ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, оскільки ним створені найкращі умови для дитини за місцем його проживання, він готовий повністю опікуватися інтересами і потребами дитини, піклуватися про свого сина, займатися вихованням, слідкувати за розвитком та здоров`ям дитини, тому вимушений звернутися до суду.

Також просить стягнути із відповідачки на його користь судові витрати понесені на сплату судового збору, сплачений ним під час подачі позову, та моральну шкоду, оскільки своїми діями та розлукою із сином ОСОБА_3 завдала йому моральних страждань, які він оцінює у 50 000 грн. У подальшому зменшив суму моральної шкоди до 10000 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 21 жовтня 2021 року подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, оскільки обставини, викладені ним у позові, не відповідають дійсності. Вказала, що позивач після укладення шлюбу і надалі жив своїм дошлюбним життям, після народження дитини не допомагав їй у догляді за дитиною, більшість часу відповідач перебував на роботі (з його слів), отримував при цьому лише 3000 грн. заробітної плати. Вільний час позивач присвячував рибалці з друзями та соціальним мережам, годинами просиджував з телефоном в руках, на прохання допомогти в догляді за дитиною не реагував. Ставлення його до сина було взагалі нейтральним, ніякої батьківську любові та прив`язаності сина до батька взагалі не було. Позивач здійснював на відповідача негативний моральний та психологічний тиск, забороняв залишати домівку, забороняв спілкуватись з матір`ю навіть по телефону, будь - якого права голосу в сім`ї відповідач не мала, її тримали за безкоштовну прислугу. В цьому позивача підтримували його батьки, які до того ж весь час лаялись між собою з застосуванням нецензурних висловів. Своєю поведінкою позивач та його батьки створили для неї з малолітньою дитиною неможливі умови для існування, тому вона була змушена разом з малолітнім сином перебратись до свої матері де і мешкає до цього часу. В теперішній час вона, малолітній син, її мати ОСОБА_5 та рідній дядько ОСОБА_6 проживають однією сім`єю в приватному будинку, який належить її матері, мають хоч і невеликий, але стабільний доход у вигляді пенсій матері та дядька а також соціальної допомоги, яку вона отримує.

Додала, що в її будинку прибрано, охайно, продукти харчування наявні в достатній кількості, дитина має окрему кімнату де є місце для відпочинку та проведення дозвілля, наявні розвиваючі іграшки, книги, одяг та взуття дитини відповідає сезону. Виконавчий комітет Глуховецької селищної ради надав їй характеристику, згідно якої вона за час проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, вдома та в громадських місцях поводиться добре, у ставленні до односельців уважна та ввічлива, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, займається веденням домашнього господарства, доглядає за сином та мамою - пенсіонеркою, скарг та заяв відносно неї від жителів громади де селищної ради не надходило. З роботи також надали характеристику, з якої вбачається що вона працювала асистентом лікаря - стоматолога, зарекомендувала себе сумлінним та дисциплінована працівником, ввічлива та уважна з колегами та клієнтами. Син ОСОБА_4 2019 року народження буде зарахований до дошкільною відділення Білопільского загальноосвітнього навчально - виховного комплексу І-ІІ ступенів «Школа - дитячий садок» по досягненню трирічного віку. Стан здоров`я у неї добрий, атмосфера в сім`ї тепла та приязна, дитина перебуває в позитивному середовищі, отримує все необхідне як в матеріальному так і психологічному плані, вона здатна належним чином утримувати та доглядати сина.

З урахуванням викладеного вважає, що вказаний позов продиктований не інтересами малолітньої дитини, а намаганням позивача ухилитись таким чином від сплати аліментів, оскільки всі свої доходи він витрачає на задоволення власних потреб, доходи приховував як під час спільного проживання, так і в теперішній час, оскільки довідки про доходи до свого позову не додає.

Щодо моральної шкоди зазначила, що визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди позивач вказує на те, що така моральна шкода оцінена ним в 50000 грн., обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду сімома рядками друкованого тексту, який складається із загальних декларацій, не розкриваючи змісту цих декларацій. При цьому ніяк не обгрунтовував власне чомусь саме такий, а не інакший, визначений особисто позивачем розмір заподіяної моральної шкоди.

Додала, що із змісту позовної заяви не вбачається, які саме переваги отримає малолітня дитина від визначення її місця проживання з батьком та які саме виключні обставини на думку позивача є підставою для відібрання малолітньої дитини від матері та передачі її батьку, які саме дії вчиняє мати, які шкодять малолітній дитині, не зазначено, чому малолітня дитина не може проживати з матір`ю і яким чином таке проживання шкодить інтересам дитини.

Позивач подав відповідь на відзив, зазначив, що доводи, викладені відповідачкою, не визнає та повністю заперечує.

Відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив, вказала, що викладені у відповіді позивачем доводи не спростовують її аргументи, а лише відображають його суб`єктивне бачення справи.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 8 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 3 лютого 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду.

У судовому засіданні 28 жовтня 2025 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів і підстав, викладених у заяві, просив позов задовольнити, визначити місце проживання дитини із ним.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити та визначити місце проживання дитини із відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання 28 жовтня 2025 року не з`явилася, про час, день та місце розгляду повідомлена належним чином.

Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради Калінська О.А. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила що підтримує висновок органу опіки і піклування Богуславської міської ради Київської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради 19 липня 2024 року № 195/8.

Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила що підтримує висновок органу опіки і піклування Богуславської міської ради Київської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради 19 липня 2024 року № 195/8.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знає сім`ю позивача давно, ще з дитинства позивача, з його батьками були у хороших відносинах, характеризує ОСОБА_1 як прекрасну людину, нічого негативного не може сказати. Щодо будинку по АДРЕСА_2 пояснила, що знає, що його купив позивач, у цьому будинку вона робила ремонт. Також допомагали батьки позивача, позивач, відповідачку там вона не бачила ніколи і її не знає, як і дитину. Додала, що у будинку є умови для проживання дитини. Знає, що поряд є дошкільні навчальні заклади. Хоч і була у будинку, але достеменно їй не відомо, чи є там комунікації чи немає. По Лісній, 4 знає, що немає комунікацій і жодних умов для дитини. Про стосунки сторін їй нічого не відомо але з розповідей покійної матері позивача припускає, що спочатку між сторонами було все добре, а коли народилася дитина почалися непорозуміння, до дитини вночі часто вставала мама позивача, доки відповідачка спала.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що доводиться подругою покійній мамі позивача та сусідкою. Нічого поганого про позивача сказати не може. Зі слів покійної матері позивача знає, що майже все по господарству робила саме мама позивача: і город полола, і дитину гляділа, коли невістка просила, гуляла із онуком по вулиці. Це все їй відомо достеменно, адже вона живе по сусідству, на вулиці Нагірній. Додала, що біля хати сторони були переважно удвох.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона доводиться матір`ю відповідачці. Коли сторони одружилися, позивач обіцяв жити у Києві, але забрав дочку до своєї матері в м. Богуслав, де вони і проживали. Мати позивача на початку хвалила невістку, адже та ходила до свекрухи, допомагала по господарству, навіть коли була вагітна, доки мати позивача ходила у ліс по гриби з подругами. Після того, як дочка народила дитину, ставлення матері позивача до неї стало поганим, адже дочка вже не могла допомагати, а займалася маленькою дитиною. Позивач не давав дружині кошти, хоч і працював у той час, навіть коли дитина хворіла, тому донька змушена була просити кошти у інших. Позивач любив рибалку, на вихідних завжди був там, часто приходив п`яний додому, змушував обслуговувати гостей, коли до них приходила сестра позивача зі своїм чоловіком. Вважає, що чоловік донці створив нестерпні умови для проживання, ображав її, не піклувався про неї, не давав кошти, не допомагав доглядати дитину. На цьому грунті у неї погіршився стан здоров`я, піднявся рівень цукру та тиск, і вона змушена була переїхати жити до матері. З червня 2021 року відповідачка із сином проживає у с. Білопілля, з нею та дядьком. Вона гарна мама, для сина готує окремо їсти, займається його навчанням, грається із ним, піклується належним чином і приділяє йому багато часу. Живуть на кошти, які отримує відповідачка як ВПО та аліменти, та на пенсію її і дядька. Зазначає, що для дитини створені гарні умови, є великий двір і є де гратися. Дитина часто хворіє, і його доглядає також відповідачка. Позивач не дає кошти на лікування сина та і на утримання сина взагалі. Лише платить аліменти, по яким все рівно має заборгованість. Щодо стосунків позивача із сином пояснила, що онук спілкується зі своїм батьком по телефону кожного вечора. Проживання онука з позивачем вважає недоцільним, так як позивач проживає разом із батьком, мати померла, а тому доглядати дитину нікому, позивач постійно на роботі, а дід вже похилого віку, найкраще дитині буде проживати із мамою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 28 вересня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбі серії НОМЕР_1 за актовим записом №105, виданим Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 29 том 1).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва серія НОМЕР_2 , виданого 9 жовтня 2019 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.23 том 1).

З часу укладення шлюбу сторони проживали разом у будинку батьків позивача по АДРЕСА_3 . 25 червня 2021 року відповідачка разом із сином виїхала проживати до своєї матері в с. Білопілля Хмільницького району Вінницької області, і з того часу малолітній ОСОБА_9 фактично проживає із матір`ю. З цієї підстави між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дитини.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного із батьків, вік дитини, стан її здоров`я, а також інші істотні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, судом під час дослідження доказів встановлено, що як позивач ОСОБА_1 , так і відповідачка ОСОБА_3 не мають негативних характеристик за місцем проживання, роботи, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувають, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалися.

Позивач ОСОБА_1 без реєстрації проживає у будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком. Вказаний будинок належить на праві власності його батьку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.134 том 3).

Згідно акту обстеження умов проживання №36 від 20 квітня 2023 року, складеного начальником служби у справах дітей та сім`ї виконкому Богуславської міської ради Калінської О.А. та спеціалістом І категорії служби у справах дітей та сім`ї Богуславської міської ради Молодик Т.П. за адресою проживання позивача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 створені належні умови для проживання малолітньої дитини. Також вказано, що ОСОБА_1 підтримує зв`язок із малолітнім сином по телефону, відвідує його за місцем проживання, син з батьком мають доброзичливі стосунки (а.с.138139 том 3).

Щодо матеріального забезпечення дитини суд зазначає, що протягом розгляду справи і стороною позивача, і стороною відповідача неодноразово подавалися письмові докази щодо наявності/відсутності у позивача заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 та її утримання та на утримання сина.

Так, 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження про виконання судового наказу №358/943/21 від 3 вересня 2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 5 жовтня 2023 року розмір заборгованості становить 27810,44 грн. (а.с.57-58 том 3).

Згідно розрахунку заборгованості по ВП №72212602, ОСОБА_1 мав заборгованість за період з серпня 2021 року по жовтень 2022 року (а.с. 33 том 4).

Відповідач наявність заборгованості визнав, пояснив її тим, що мав у той період скрутне становище, але заборгованість погашає.

Станом на 7 серпня 2024 року згідно розрахунку заборгованості по ВП №66912811, та розрахунку, сформованого Миронівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) станом на 21 лютого 2025 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_11 у позивача відсутня (а.с.31-32, 105 том 4).

Також згідно довідки про перерахунок заборгованості по аліментах від 9 січня 2025 року №20/24.20-46, виданої заступником начальника Миронівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Ульваком О.О., станом на 9 січня 2025 року згідно матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №358/944/21, який видано 4 квітня 2023 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання, заборгованість по аліментам ОСОБА_1 становить 2013,70 грн. (а.с.82 том 4).

У той же час позивачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек, із якого вбачається, що 9 січня 2025 року ним було здійснено терміновий переказ коштів з призначенням платежу: остаточна оплата аліментів у розмірі 2055,00 грн., і таким чином заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня (а.с.83 том 4), про що свідчить копія постанови про закриття виконавчого провадженні від 21 січня 2025 року (а.с.84 том 4).

Крім того, у матеріалах справи містяться копії квитанцій, які підтверджують факт періодичного надсилання відповідачем грошових коштів на дитину (а.с.148-154 том 3).

Таким чином, із вищевикладеного вбачається, що дійсно у позивача була заборгованість по сплаті аліментів як на утримання сина, так і на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною 3-річного віку, проте станом на день ухвалення рішення заборгованість відсутня, всі кошти виплачені.

Відповідачка ОСОБА_3 згідно наданих суду доказів на даний час не працює, станом на 26 жовтня 2021 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, до цього працювала асистентом лікаря стоматолога, де зарекомендувала себе позитивно та відповідальною працівницею.

Також ОСОБА_3 перебуває на обліку ВПО та отримує допомогу на проживання.

Згідно довідки, виданої Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області 19 липня 2021 року №4-227, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстрована, але постійно проживає в АДРЕСА_4 , з червня 2021 року по даний час із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім них у будинку проживає мати відповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дядько відповідачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Родина має гарні відносини, турбуються один про одного, ведуть спільне господарство.

У матеріалах справи міститься акт обстеження умов проживання від 20 лютого 2024 року, складений провідним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_12 , начальником відділу організаційної та правової роботи та держреєстрації селищної ради Рудиком С.М., директором КУ «Центра надання соціальних послуг» Глуховецької селищної ради Пяткогло О.О., психологом КУ «Центра надання соціальних послуг» Глуховецької селищної ради Садовою І.О., старостою с. Білопілля Якимчуком В.М., медичною сестрою загальної практики Савуляк С.О., старшим інспектором ювенальної поліції ВП №2 Оберняком І.Є. на підставі заяви ОСОБА_3 з метою обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 .

Із акту вбачається, що житло розміщене на 1 поверсі 1-поверхового будинку, складається із 2 кімнат, кухні, веранди та коридору. Будинок глиняний, електрифікований, пічне опалення, водопостачання відсутнє, комунальні зручності відсутні. В оселі чисто, тепло, прибрано, наявна вся необхідна для життя техніка та меблі, речі випрані, їжа наготовлена, у холодильнику є всі необхідні продукти харчування. У власності родини є земельна ділянка, на якій вирощують овочі та фрукти для власного споживання, утримують курей, мають достатній запас дров, мають у дворі криницю. Мама не працює, отримує соціальні виплати ВПО та аліменти.

Для дитини відведене окреме спальне місце, є куточок для дозвілля, навчання та розвитку, є книжки та іграшки, має необхідний одяг по віку. За вказаною адресою без реєстрації проживає відповідачка зі своїм малолітнім сином, її мати та дядько. Стосунки у родині дружні, між ними є повага та взаєморозуміння. Членами комісії встановлено, що під час обстеження умов проживання ОСОБА_11 був відкритим до спілкування, ділився своїми знаннями, показував малюнки, іграшки (а.с.20-21 том 4).

Також комісією було оцінено рівень безпеки дитини, про що складено акт від 20 лютого 2024 року. Згідно акту та зі слів спеціаліста при спілкуванні із дитиною було відмічено, що дитина активна, відкрита до спілкування, розвинута відповідно до віку, іде на контакт, щирий, відкритий, емоційний стан дитини: спокійний веселий позитивний що свідчить про відсутність насилля над дитиною. Дитина охайно одягнута, має всі необхідні речі. Зовнішніх ознак недогляду чи занедбаності не помічено, як і інших протиправних речей, які б могли шкодити здоров`ю чи життю дитини (а.с.22-26 том 4).

Відповідачка ОСОБА_3 дбає про сина, займається його доглядом та лікуванням, що підтверджується медичними довідками, які містяться у матеріалах справи (а.с.114 том 2, а.с.183-186, 197-198, 240 том 3).

Малолітній ОСОБА_4 з 4 березня 2020 року і по теперішній час (станом на 4 березня 2020 року) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою виконавчим комітетом Богуславської міської ради Київської області 4 березня 2020 року №336/06-26 (а.с.21 том 1).

Згідно довідки від 9 жовтня 2019 року №3224-, ОСОБА_9 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем перебування: АДРЕСА_2 (а.с.22 том 1).

З 25 червня 2021 року разом із матір`ю ОСОБА_3 проживає в с. Білопілля Хмільницького району Вінницької області.

Згідно довідки №01-15/224 від 3 травня 2023 року, наданої начальником управління освіти та спорту Козятинської міської ради Вінницької області Мадей І., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до КЗ «Заклад дошкільної освіти №2 Козятинської міської ради Вінницької області згідно наказу по ЗДО №2 від 1травня 2023 року №20) (а.с.207 том 2).

Дитина має декларацію на медичне обслуговування, укладену між відповідачкою із лікарем педіатром, який надає ПМД, за місцем проживання відповідачки та дитини.

Судом встановлено, що позивач не позбавлений можливості спілкуватися із дитиною, він регулярно спілкується із сином по телефону, та періодично приїжджав до місця проживання відповідачки та сина, що свідчить про те, що відповідачка не перешкоджала ОСОБА_1 у спілкуванні із сином.

Викладене підтверджується також копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 8 квітня 2024 року №72116496, із якої вбачається, що згідно заяв стягувача божник ОСОБА_13 виконала рішення суду та надає можливість батьку ОСОБА_1 спілкуватися із дитиною у визначені дні шляхом відеозв`язку (а.с.5-8 том 4).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною.

31 липня 2023 року рішенням Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницкуької області № 114 затверджено висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Глуховецької селищної ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення порядку спілкування батька із малолітньою дитиною.

Комісія, взявши до уваги рекомендації, визначені у статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року про те, що малолітня дитина не повинна крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері, у зв`язку із відсутністю обставин, за яких малолітня дитина може бути розлучена із матір`ю, з урахуванням інтересів та віку малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_4 із матір`ю ОСОБА_3 за місцем проживання матері та визначено графік спілкування батька ОСОБА_1 із сином (а.с.246-249 том 2).

Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки факти, викладені у висновку, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Практика ВС говорить про те, що суд, визначаючи місце проживання дитини, має з`ясувати, де фактично перебуває та проживає дитина на час розгляду справи, та встановити умови її проживання. Насамперед суди мають виходити із інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (Постанова ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати КЦС від 10 квітня 2024 року у справі №484/1402/20).

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_9 тривалий час фактично проживає з матір`ю, яка належно піклується про нього, займається його лікуванням, забезпечує усім необхідним для життя та навчання, за місцем проживання матері створені належні житлово-побутові умови для дитини, хлопчик відвідує навчальний заклад та має сталі соціальні зв`язки, має укладену декларацію із лікарем за місцем проживання матері, має усталений ритм життя, тому визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини. Враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до матері, вік дитини, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю.

Також суд виходить з того, що органом опіки та піклування визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю. Суд погоджується з цим висновком, оскільки він є обґрунтованим, зробленим на підставі ретельної перевірки умов життя відповідачки та дитини.

Разом з тим, суд наголошує, що визначення місця проживання спільної дитини сторін разом з матір`ю не впливатиме на взаємовідносини батька із сином, оскільки таке визначення місця проживання дитини не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Також суд бере до уваги те, що відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні позивача із сином.

Аргументи позивача щодо доцільності проживання дитини з ним не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, надані докази не свідчать про те, що визначення місця проживання дитини із батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини із батьком задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 258, 263, 265 273, 293, 315 ЦПК України, ст. 1220, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 та у стягненні з відповідачки ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2025

Головуючий: суддя М. Б. Тітов