Номер провадження: 22-ц/813/6019/25
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», треті особи: Перший Малиновський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Перший Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Державна казначейська служба України про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») звернулося до суду з позовом, у якому просило скасувати арешти, накладені на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на все майно, що належить боржниці ОСОБА_1 із забороною відчуження будь-якого майна, що їй належить:

номер запису про обтяження 7307602 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 02 червня 2008 року, підстава обтяження ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2008 року в справі 2-1669/08;

номер запису про обтяження 8052663 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 10 жовтня 2008 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18 жовтня 2008 року, серія АН, № 392013, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 8729027 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 19 травня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 травня 2009 року, серія АН, № 392822, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 8758005 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 28 травня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2009 року, серія АА, № 613415, видавник Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 9326274 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 08 грудня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 грудня 2009 року, серія АА, № 613947, видавник Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 10145205 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 16 серпня 2010 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 травня 2010 року, серія АА, № 144026, видавник Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області;

номер запису про обтяження 10786061 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 03 лютого 2011 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 25 листопада 2010 року № 22978407, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 35478132 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 13 лютого 2020 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року № 61269617, видавник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк»), укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти, а останній зобов`язався прийняти їх та повернути банку у визначений термін.

На забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку належне позичальнику нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2008 року у справі 2-1669/08 позов АКІБ «УкрСиббанк» задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 22 грудня 2006 року № 0, яка складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 1 060 500,00 грн; суми заборгованості за простроченими процентами у розмірі 73 108,60 грн; суми пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 1 518,59 грн; суми пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом у розмірі 3 382,09 грн, а всього 1 138 509,28 грн.

На підставі рішення суду державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрив виконавчі провадження № 51446639 та № 51451659.

13 травня 2020 року ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», відступило ТОВ «УКРТЕБ ПЛЮС» право вимоги за кредитним та іпотечним договорами відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 2244/К/1. Таким чином, всі права кредитора та іпотекодержателя набуло ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

22 вересня 2020 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» подало до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Позивач зазначав, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2008 року у справі 2-1669/08 не виконано, однак існують арешти, накладені на спірну квартиру, які унеможливлюють задоволення вимог іпотекодержателя спірного майна з найвищим пріоритетом згідно зі статтею 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким є ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Процесуальний рух справи.

у суді першої інстанції:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 грудня 2021 року, позов ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» задоволено частково.

Скасовано арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , що належить боржниці ОСОБА_1 :

номер запису про обтяження 8052663 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 10 жовтня 2008 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 жовтня 2008 року, серія АН, № 392013, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 8729027 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 19 травня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 травня 2009 року, серія АН, № 392822, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 8758005 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 28 травня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2009 року, серія АА, № 613415, видавник Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 9326274 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 08 грудня 2009 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 грудня 2009 року, серія АА, № 613947, видавник Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 10145205 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 16 серпня 2010 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13 травня 2010 року, серія АА, № 144026, видавник Підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області;

номер запису про обтяження 10786061 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 03 лютого 2011 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 25 листопада 2010 року № 22978407, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції;

номер запису про обтяження 35478132 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 13 лютого 2020 року, підстава обтяження постанова про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року № 61269617, видавник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В. М.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що існують арешти, накладені на спірну квартиру, іпотекодержателем якої є позивач, який має найвищий пріоритет відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Однак суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про скасування арешту, накладеного на все майно, що належить ОСОБА_1 , та заборону на його відчуження, оскільки предметом судового розгляду у цій справі є спірна квартира. Також суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про скасування арешту спірної квартири (номер запису 7307602 від 02 червня 2008 року), накладеного на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 26 травня 2008 року в справі № 2-1669/08, оскільки такий арешт підлягає скасуванню судом, який його наклав.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем не доведено виникнення підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема: чи існує заборгованість позичальника за кредитним договором, а також розмір такої заборгованості (чи дійсно не виконане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 29 жовтня 2008 року по справі 2-1669/08); чи існує перешкода для реалізації іпотекодержателем його права на звернення стягнення на предмет іпотеки; чи порушено пріоритетне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, в тому числі першочергово перед іншими кредиторами (іншим кредитором).

Водночас, надана позивачем копія заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 29 жовтня 2008 року по справі 2-1669/08 не читається, а сама наявність такого рішення не підтверджує існування реальної заборгованості боржника перед кредитором. Так, з Єдиного реєстру боржників убачається відсутність виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача, або ПАТ «Дельта банк» кредитної заборгованості.

Також скаржник звертає увагу на те, що у цій справі не залучено у якості належного відповідача АТ «Райффайзен Банк Аваль», попри те, що судом першої інстанції було скасовано арешт з нерухомого майна, накладений в ході проведення виконавчих дій по примусовому виконанню судового наказу Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2н-10864/07 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 10 669,61 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 3 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в попередній редакції не передбачало зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішень, тобто на момент перебування на виконанні виконавчі дії проведені в повній відповідності до вимог закону, а тому відсутні підстави для скасування арешту.

Також скаржник зауважив, що позов було пред`явлено не до всіх належних відповідачів. Так, відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Також, скаржник зазначив, що на сьогоднішній день є чітко визначений порядок вчинення виконавчих дій у завершеному виконавчому провадженні, який передбачає зняття арешту з майна боржника тільки після задоволення боржником вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

у суді апеляційної інстанції:

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційні скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», треті особи: Перший Малиновський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Перший Київський відділ Державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Державна казначейська служба України про звільнення майна з-під арешту.

Постанова суду апеляційної інстанції вмотивована тим, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості, висновки суду про задоволення позовних вимог зроблені за неналежного (неповного) суб`єктного складу, тому ухвалене з порушенням норм процесуального права.

у суді касаційної інстанції:

Постановою Верховного Суду від 07 травня 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про звільнення майна з-під арешту, накладеного у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року №61269617 (номер запису про обтяження 35478132), скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року залишено без змін.

Постанова суду касаційної інстанції вмотивована тим, що позивач не дотримався вимог ЦПК України та не вжив заходів про залучення до розгляду справи АТ «Райффайзен Банк Аваль», апеляційний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про скасування арештів спірної квартири, накладених Першим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі постанов про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 23 квітня 2009 року серії АА № 613415 та від 08 грудня 2009 року серії АА № 613947 (номери записів про обтяження 8758005 та 9326274), та відмови у задоволенні цих вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не звернув уваги, що вказані обтяження (номери записів 8758005 та 9326274) накладені в інтересах стягувача ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ще у 2009 році, і такої юридичної особи, яка має назву ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», немає, є безпідставними та не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги. Колегія суддів звертає увагу на те, що припинення чи ліквідації юридичної особи ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» не відбулося, відбулася лише зміна типу акціонерного товариства. Так, правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» є АТ «Райффайзен Банк Аваль», який повинен бути залучений до розгляду справи.

Верховний Суд звертає увагу на те, що вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі як відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим.

З урахуванням наведеного висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову в частині скасування арештів спірної квартири (номери записів про обтяження 8758005 та 9326274) з підстав незалучення до участі у справі АТ «Райффайзен Банк Аваль» є правильним та обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у частині скасування записів про обтяження №№ 8052663, 8729027, 8758005, 10145205, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не залучив до участі у справі як відповідачів стягувачів, в інтересах яких накладено арешти на спірне майно. Клопотань про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів позивач не заявляв.

Тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову у зазначеній частині через його пред`явлення до неналежного відповідача.

Щодо оскаржуваного арешту спірної квартири, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року № 61269617 (номер запису про обтяження 35478132), позивач залучив усіх сторін, на права та законні інтереси яких може вплинути рішення суду, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції переглядається виключно в частині позовних вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про звільнення майна з-під арешту, накладеного у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року № 61269617 (номер запису про обтяження 35478132).

Предметом спору у цій справі є звільнення майна з-під арештів, що перебуває в іпотеці ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», накладених постановами третіх осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

У статті 577 ЦК України визначено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

За статтею 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV) (у редакції, чинній на час накладення спірних арештів) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У статті 44 Закону № 606-XIV встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення вартості заставленого майна.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно, або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина четверта статті 54 Закону № 606-XIV).

Відповідно до статті 55 Закону № 606-XIV арешт застосовується: для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; під час виконання ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, у разі встановлення, що позивач є іпотекодержателем і позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт, це є підставою для зняття арешту з предмета іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмета іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №496/457/16-ц, від 19 листопада 2019 року у справі №686/560/17 та від 17 жовтня 2019 року у справі №372/858/17.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VІІІ) (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 59 Закону № 1404-VІІІ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/4772/17 наголосив, що в разі, коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження №11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі №554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі №331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 22 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 1.1. Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валют в сумі 210 000,00 (двісті десять тисяч) доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 119 585,00 (один мільйон сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору.

Надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 22 грудня 2006 року по 22 грудня 2027 року (п. 1.2.1 Договору) (а.с. 15 - 23).

22 грудня 2006 року між сторонами укладений Іпотечний договір , відповідно до умов якого:

Іпотекодавець ОСОБА_2 передає в іпотеку нерухоме майно житлове приміщення, зазначене у п. 1.5 цього Договору (надалі - Предмет іпотеки). За домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки складає 1 419 222, 00 (один мільйон чотириста дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 00 копійок (п. 1.2 Договору).

Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 00 від 22 грудня 2006 року, Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22 грудня 2006 року (а.с. 24-25).

Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 (п. 1.5.1 1.6 Договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» за договором про відступлення права вимоги від 13 травня 2020 року набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки (а.с. 5760).

Як встановлено в ході судового розгляду, на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений арешт та на все майно, що належить боржниці ОСОБА_1 з забороною відчуження будь- якого майна, що їй належить, зокрема: номер запису про обтяження: 35478132 (спеціальний розділ) Дата, час державної реєстрації: 13.02.2020, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: №61269617 від 13.02.2020; видавник: приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що на даний час існує арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_2 (накладеного у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року №61269617 (номер запису про обтяження 35478132), однак обтяжувачем вищевказаного майна з найвищим пріоритетом згідно з ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

З урахуванням викладеного, необхідно скасувати арешт з нерухомого майна, накладеного у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року №61269617 (номер запису про обтяження 35478132).

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.

Наведені в апеляційних скаргах доводи предметом дослідження в суді першої та касаційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційних скарг щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду у переглянутій частині залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про звільнення майна з-під арешту, накладеного у виконавчому провадженні приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В. М. на підставі постанови про арешт майна боржника від 13 лютого 2020 року №61269617 (номер запису про обтяження 35478132) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева