КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/160/20 Головуючий у І інстанції Ларіонова Н.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Cпис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Дмитра Віталійовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2025року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району», Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інтереси яких представлені адвокатом Абрамчуком Д.В., звернулися до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району», Комунального підприємства «Київтеплоенерго», в якому просили стягнути солідарно з відповідачів: Київської міської ради, Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 за завдану моральну шкоду у розмірі 150 000,0 грн; на користь ОСОБА_2 за завдану матеріальну шкоду -218 443,7 грн, за завдану моральну шкоду - 50 000,0 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить мотоцикл марки «SUZUKI», модель «GSX1300BKA» 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 .

На виконання усних домовленостей, ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 довіреність на право керування (користування) мотоциклом, продажу, обміну його і т.д., яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко А.В. строком на 10 років (реєстраційний номер 1047).

22 травня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки «SUZUKI», номерний знак НОМЕР_1 , потрапив у дорожньо - транспортну пригоду 22.05.2019, внаслідок якої зазнав середньої тяжкості тілесних ушкоджень, нестерпного фізичного болю, моральних страждань та окрім того, витрат на відновлення нормальної життєдіяльності. Причиною ДТП на думку позивача став аварійний стан дорожнього покриття автомобільної дороги по вулиці Набережно - Лугова у місті Києві.

В свою чергу, внаслідок вказаної ДТП позивачу ОСОБА_2 , як власнику пошкодженого транспортного засобу, було завдано матеріальної шкоди , розмір якої позивач згідно Звіту № 0105-VV від 14.06.2019 року про оцінку становить 218 443,70 грн.

Посилаючись на положення ст. 19 та 21 Закону України «Про автомобільні дороги» та Закону України «Про дорожній рух» позивачі вважають, що завдана їм шкода має бути відшкодована відповідачами: Київська міська рада, КП «ШЕУ Подільського району» та КП «Київтеплоенерго», які не здійснили жодних дій направлених на забезпечення безпеки руху транспортних засобів (відновлення дорожнього покриття) по вул. Набережно - Лугова м. Києва, а отже, допустили протиправну бездіяльність.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Абрамчук Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з КП «ШЕУ Подільського району» грошову компенсацію завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 - 150 000,00 грн, на користь ОСОБА_2 - 218 443,70 грн завданої матеріальної шкоди, а також 50 000,00 грн моральної шкоди.

За змістом апеляційної скарги представник позивачів наводить обставини справи та правове обґрунтування заявлених вимог, а також в доводах скарги зазначає, що слухаючи справу понад п`ять років, суд першої інстанції встановив, що належним відповідачем у справі дійсно є КП ШЕУ Подільського району, однак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки на думку суду висновок експерта №2019-2110 від 23.10.2019 носить нібито сумнівний характер, оскільки вихідними даними для його формування була зазначена швидкість 20-30 км/год, в той час коли у постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та позові швидкість була зазначена 15-20 км/год.

Скаржник зазначає, що суд неповністю дослідив зміст висновку експерта та не врахував, що експерт, окрім вихідних даних зі слів замовника ( ОСОБА_1 ) про швидкість руху транспортного засобу у 20-30 км/год, також аналізував і самі копії матеріалів дорожньо-транспортної пригоди: схему ДТП, протокол огляду місця ДТП, лист за підписом начальника Подільського УП ГУ НП у м. Києві, рапорт, зберігальна розписка, посадова інструкція головного інженера, лист за підписом в.о. головного інженера, лист за підписом заступника директора, технічний паспорт, лист за підписом начальника «Київавтодор», лист начальнику поліції за підписом водія мотоцикла «Suzuki». Аналізуючи швидкість, з якою рухався транспорт в момент виникнення ДТП, експерт вказує, що ОСОБА_1 їхав в межах безпечної швидкості руху. В такому випадку чи рухався він зі швидкістю 20-30 км/год (як це вказано в експертизі) чи 15-20 км/год (як це вказано в позові чи постанові) значення немає, оскільки ці обидві величини є безпечними швидкостями руху і висновок експерта при зміні вихідних даних не змінився б. Крім того, експерт використав у формулі швидкість, лише даючи відповідь на одне з трьох запитань, водночас у відповідях на інші питання визначення швидкості не є важливим.

Скаржник також вказує на те, що суд першої інстанції неповно дослідив зміст звіту про оцінку вартості збитку та безпідставно піддав його сумніву, не врахувавши, що дата здійснення оцінки - 22.05.2018 є технічною помилкою, оскільки і протокол технічного огляду транспортного засобу і акт виконаних робіт з оцінки вартості датовані 2019 роком.

Представник позивачів вважає також необґрунтованим висновок суду про те, що висновок експертного дослідження за результатом проведення дорожньо-технічної експертизи є неналежним доказом, з огляду на проведення дослідження через 6 місяців після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки вказаний висновок поданий позивачем на підтвердження аварійного стану дорожнього покриття та не забезпечення відповідачами безпечної організації дорожнього руху, в розумінні ст. 77 ЦПК України він є належним доказом.

Вказує, що виконання такого висновку через 6 місяців після ДТП було зумовлене звичайними життєвими обставинами, зокрема тим, що апелянт перебував на лікарняному більше місяця через завдані йому тілесні ушкодження, паралельно вирішувалось питання про притягнення його до адміністративної відповідальності , що фактично унеможливило би його звернення до суду з цим позовом . І на останнє, збирання доказів є правом, а не обов`язком сторони, також як і право на звернення до суду, яке має обмеження строком позовної давності. Крім того, суд першої інстанції не вказав, як саме виконання висновку через 6 місяців після ДТП не підтверджує обставини, які цим доводить позивач.

Вважає також, що саме відповідач КП ШЕУ Подільського району повинен був надати суду докази відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу Київська міська рада заперечує проти наведених скаржником доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Підтримали раніше наведену у відзиві на позовну заяву позицію про те, що Київська міська рада є неналежним відповідачем у справі і до неї не може бути заявлено вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Відповідач КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» також подали відзив на апеляційну скаргу, вважають правильним висновок суду першої інстанції про те, що в діях КП «Київтеплоенерго» немає складу цивільного правопорушення, підприємство не є власником автомобільної дороги, а відтак не може нести відповідальність за невжиття власником дороги необхідних заходів щодо пошкоджень на дорозі. Звертають також увагу на те, що поданий позивачами Звіт про визначення вартості матеріального збитку не відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про судову експертизу», оскільки не містить інформації про те, що він підготований для суду. До звіту не додано підтверджуючих документів на право складання таких звітів. Крім того, відсутня інформація про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також дані вимоги статті 4 Закону України «Про судову експертизу» порушені і у висновку експертного дослідження за результатами проведення дорожньо-технічної експертизи від 20.12.2019, яка була проведена майже через півроку після ДТП.

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

У судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його представник - адвокат Абрамчук Д.В. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.

12 листопада 2025 року об 11 год. 44 хв. представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Абрамчук Д.В. на електронну адресу Київського апеляційного суду направив клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 12 листопада 2025 року о 12 годині 20 хвилин в режимі відеоконференції.

Вказане клопотання адвоката Абрамчука Д.В. протокольною ухвалою колегії суддів залишено без розгляду, як таке, що не відповідає вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Отже адвокат, яка діє в інтересах позивача, міг подати заяву в письмовій формі, або ж в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету).

Надіславши клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції електронною поштою без використанням електронного цифрового підпису, а не за допомогою підсистеми «Електронний суд», адвокат використав спосіб звернення до суду, не передбачений процесуальним законодавством.

Керуючись положеннями частини другої статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності позивачів та представника позивачів, враховуючи їх належне повідомлення, а також з огляду на те, що їх неявка не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Д.В. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга у даній справі подана адвокатом Абрамчуком Д.В. в інтересах лише позивача ОСОБА_1 , предметом розгляду у суді апеляційної інстанції є лише перегляд правильності висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається із частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить мотоцикл марки «SUZUKI», модель «GSX1300BKA» 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого ВРЕР-1 УДАШ в м. Києві 10.09.2009, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрації серії НОМЕР_3 .

Згідно довіреності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 22.04.2013 р., ОСОБА_1 має на право керування (користування) мотоциклом, продажу, обміну його і т.д., яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко А.В. строком на 10 років (реєстраційний номер 1047).

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року у справі № 758/11738/19 провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із постанови Подільського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року у справі № 758/11738/19, згідно протоколу серії БД №211552 від 27.08.2019 року, гр. ОСОБА_1 22 травня 2019 року близько 09 години 05 хвилин по вул. Набережно-Луговій, 6, в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, чим порушив п.п. 2.3б, 12.1 ПДР України: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», що призвело до його падіння, після чого його відкинуло на металевий паркан, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, пошкоджено металевий паркан та водій ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень. ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у протоколі та не визнав себе винним у даному правопорушенні. При цьому пояснив, що 22.05.2019 року о 08 год. 30 хв виїхав із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на транспортному засобі «Сузукі» державний номерний знак НОМЕР_1 у напрямку місця розташування салону «Сузукі» за адресою м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 1. Прямуючи до місця призначення, проїхав Набережно-Хрещатицьку вулицю та на червоний сигнал світлофору здійснив зупинку у середній смузі автомобільної дороги, розташованої по вул. Набережно-Лугова. Одразу, після зеленого сигналу світлофору, продовжуючи рух зі швидкістю 15-20 км/год у середній смузі автомобільної дороги ОСОБА_1 раптом збагнув, що продовжити рух стало неможливо, адже практично вся автомобільна дорога по вказаній вулиці була вкрита вибоїнами та ямами, а отже був змушений продовжити рух по лівій смузі. Приблизно на відстані 30 метрів, від місця зупинки на червоний сигнал світлофору, водій зауважив, що дорожнє покриття проїздної частини дороги по якій він рухався значно просіло, а інші частини проїзної частини дороги по якій він рухався значно просіло, а інші частини проїзної частини вкриті ямами. Таким чином, з метою уникнення дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження мотоциклу, ОСОБА_1 намагався здійснити об`їзд пошкодженої дороги або перелаштуватись в іншу смугу, відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за №10 від 10.01.2001 року, однак був абсолютно позбавлений такої можливості, адже зліва від нього була розташована проїзна частина із зустрічним транспортним потоком, а справа рухались інші автомобілі. Отже, не маючи жодної можливості оминути проїзд просілого дорожнього покриття із глибокими ямами, водій продовжив рух по зруйнованій частині дороги та одночасно, при таких несприятливих умовах, намагався впоратись із керуванням транспортним засобом. З причин, що не залежали від його волі, дотримуючись Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 довелось здійснити проїзд по дорозі, що перебувала у небезпечному (аварійному) стані, мотоцикл у момент наїзду на вибоїну скерувався в іншій бік дороги, внаслідок чого ОСОБА_1 випав, та за інерцією покотився на кілька метрів від місця аварії.

Відповідно довідки від 22.05.2019 р. виданої Київською міською лікарнею № 17 вбачається, що в результаті обстеження станом на 10 год. 40 хв. ранку 22.05.2019 було діагностовано закритий перелом проксимального епіметафізу проксимальної фаланги п`ятого пальця лівої стопи без зміщення уламків, садна, забої м`яких тканин кінцівок.

Згідно листків непрацездатності серія АДЧ № 349656 від 22.05.2019 року та серії АДХ № 651045 від 20.06.2019 також підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні, у зв`язку із чим не міг виконувати свої трудові обов`язки, строком більш ніж 31 (тридцять один) день, а відтак тілесні ушкоджені згідно «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 6 від 17.01.1995 року (зокрема, п.2.2.) є ушкодженнями середньої тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, слідчим СУ ГУ НП у м. Києві Демчуком С.Д., було передано на зберігання мотоцикл марки «SUZUKI», модель «GSX1300BKA» 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною розпискою.

Відповідно до звіту № 0105-VV від 14.06.2019 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) використовуючи методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів оцінювач дійшов висновку, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу становить 218 443,70 грн.

Позивачем також до позовної заяви додано Висновок експерта №2019-2110 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі мотоцикла «SUZUKI» GSX1300BKA, 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 , складений 23 жовтня 2019 року судовим експертом Автономовим М.В. Згідно вказаного висновку, з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій мотоцикла «SUZUKI» GSX1300BKA д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла «SUZUKI» GSX1300BKA д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на перешкоду у вигляді вибоїни на проїзній частині. В даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «SUZUKI» GSX1300BKA д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не вбачається невідповідності технічного характеру вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, в тому числі вимогам п.п.2.3 б) та 12.1 цих же Правил, які перебували в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції встановив, що належним відповідачем у даній справі є КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району» м. Києва, на яке покладено відповідальність за належне утримання та ремонт шляхів Подільського району м. Києва, балансоутримувачем яких воно являється. Поряд із цим, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, місцевий суд виходив із того, що позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність існування неправомірних дій відповідача, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана, вини - відсутні. Крім того, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують пошкодження мотоцикла внаслідок порушення відповідачем правил, норм і стандартів при утриманні автомобільної дороги.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Частиною першою статті 1167 ЦК україни визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

У частині першій статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами. Отже, такі повноваження виділено законодавцем, як два самостійні повноваження органів місцевого самоврядування.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме на власників або уповноважених ними дорожньо-експлуатаційні організації (у разі передання дороги на баланс таким організаціям) покладений обов`язок постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, та відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 487/9345/19 (провадження № 61-12611св22)).

Вирішуючи спір, що виник в межах цивільних правовідносин, слід зважати, що аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 755/2545/15-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 686/6022/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, від 09 лютого 2022 року у справі № 161/7881/20).

У даній справі, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач ОСОБА_1 зазначав про те, що 22 травня 2019 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, причиною якої став аварійний стан дорожнього покриття та незабезпечення відповідальними особами дій, направлених на забезпечення безпеки руху на аварійній ділянці, він отримав тілесну ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду констатує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують ту обставину, що причиною ДТП, яка мала місце 22 травня 2019 року за участю мотоцикла SUZUKI GSX1300BKA, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , став аварійний стан дорожнього покриття по вул. Набережно-Луговій, 6 у м. Києві.

Так, судом першої інстанції було досліджено матеріали справи про адміністративне правопорушення № 758/11738/19 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із наявного у вказаній справі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 211552, 22 травня 2019 року о 09 год. 05 хв. в м. Києві на вул. Набережно-Лугова, 6, водій ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом SUZUKI н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, не відреагував на її зміну, що привело до його падіння та матеріальних збитків у вигляді мотоциклу, після чого мотоцикл відкинуло на металевий паркан, чим його пошкодив, та водій ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень, чим порушив п. 2.3б, 12.1 ПДР України.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 22 травня 2019 року о 08 год. 20 хв. ранку виїхав у напрямку Набережно-Лугової, під`їхавши до перехрестя побачив червоне світло світлофора і зупинився, після увімкнення зеленого сигналу світлофора почав рух, машина, яка їхала попереду нього різко почала гальмувати у зв`язку з чим він перестроївся в ліву смугу руху. Через 20 метрів він побачив велику яму та пошкоджену дорогу, у зв`язку із тим що на праві полосі була перешкода (авто), а зліва була зустрічна смуга, він в`їхав в яму, після чого його викинуло з мотоцикла, він 20-30 метрів котився по дорозі, а мотоцикл впавши зупинився біля залізного забору заправки.

Згідно з протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, складеним 22.05.2019 року слідчим Солом`янського УП ГУНП у м. Києві Погорілим О.О., місце дорожньо-транспортної пригоди - вул. Набережно-Лугова, 6 в м. Києві, проїзна частина: горизонтальна ділянка; вид покриття: асфальтобетонне; стан покриття: сухе, відносно рівне; до проїзної частини зліва і справа примикають бордюр, тротуар; на проїзній частині нанесені лінії горизонтальної розмітки згідно схеми, білого кольору; спосіб регулювання на даній ділянці: не регулюється.

Схема ДТП, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 211552, даних про аварійний стан дорожнього покриття (просідання асфальту, ями, вибоїни).

Інші матеріали справи про адміністративне правопорушення № 758/11738/19 не містять документів, які підтверджували наявність пошкоджень дорожнього покриття на автомобільній дорозі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, зокрема акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про пошкодження шляхів, умови та стан шляху, і т.п.

Апеляційний суд зазначає, що постанова Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року, якою закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не має преюдиційного значення у даній справі, оскільки предметом розгляду у справі про адміністративне правопорушення було встановлення відповідності в діях водія мотоцикла SUZUKI н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 пунктам 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху. При цьому, судом в рамках вказаної справи не перевірялось та встановлювалось неправомірність дій (бездіяльності) балансоутримувача чи власника автодороги щодо виконання своїх обов`язків з належного утримання дороги та створення безпечних умов руху на дорогах.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали даної цивільної справи також не містять доказів, які свідчать про наявність неправомірних дій відповідача, а також причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вини відповідача.

Наявний в матеріалах справи Висновок експертного дослідження за результатами проведення дорожньо-технічної експертизи №1-19 від 20.12.2019 року обґрунтовано відхилений місцевим судом

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У відповідності до частин першої, п`ятої статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Доданий до позовної заяви Висновок експертного дослідження за результатами проведення дорожньо-технічної експертизи №1-19 від 20.12.2019 не містить даних про те, що його підготовлено для подання до суду, а також про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Крім того, за змістом вказаного висновку, натурне обстеження по вулиці Набережно-Луговій в м. Києві експертом проводилось 28.11.2019 року, тобто більш ніж через 6 місяців після ДТП. Під час натурного обстеження експертом встановлено, що досліджувану ділянки автомобільної дороги на вулиці Набережно-Луговій навпроти будинку №6 відремонтовано. Пошкодження покриття вказаної ділянки дороги експертом встановлено на підставі фотографій, однак не зазначено ким надані фотографії, в який період часу вони були зроблені та за яких обставин. Тому висновок експерта про невідповідність стану асфальтобетонного покриття проїзної частини вул. Набережно-Лугова в м. Києві на ділянці дороги навпроти будинку № 6 у м. Києві станом на 22.05.2019 року викликає обґрунтовані сумніви і не може бути взятий до уваги.

Висновок експерта №2019-2110 за результатами проведення автотехнічного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі мотоцикла «SUZUKI» GSX1300BKA, 2008 року, номерний знак НОМЕР_1 , складений 23 жовтня 2019 року судовим експертом Автономовим М.В. також не може бути взятий до уваги, як належний доказ, оскільки він складений на підставі матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, які містяться у справі про адміністративне правопорушення № 758/11738/19. Як було зазначено судом раніше, жоден з цих матеріалів не містить доказів, підтверджуючих наявність пошкоджень дорожнього покриття на автомобільній дорозі за адресою м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 6, станом на 22 травня 2019 року, крім пояснень самого ОСОБА_1 .

Тобто, експерт Автономов М.В. , досліджуючи обставини ДТП, виходив з наявності перешкоди для руху мотоцикла «SUZUKI» під керуванням ОСОБА_1 у вигляді вибоїни, виключно на підставі даних заяви ОСОБА_1 про проведення експертного дослідження та письмових пояснень останнього. Отже, і швидкість руху мотоцикла, і відстань до перешкоди у вигляді вибоїни, експертом встановлена зі слів самого ОСОБА_1 . Інших доказів, підтверджуючих вказані обставини, зокрема фото, відеодоказів, пояснень свідків, технічних показників, замірів, матеріали дослідження не містять.

Чинним законодавством у даній категорії справи на позивача не покладається обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, проте він повинен надати докази протиправних дій (бездіяльності) відповідача, в результаті яких позивачу було завдано шкоду.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17).

У даній справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, підтверджуючих протиправність дій КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району», зокрема невиконання обов`язку щодо належного утримання дорожнього покриття, в результаті яких 22 травня 2019 року позивачу ОСОБА_1 було завдано шкоди.

Звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 14.09.2019 року судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки вказаний доказ подано на обґрунтування позовних вимог власника мотоцикла - ОСОБА_2 , який рішення суду першої інстанції не оскаржував. Зміст звіту не має відношення до встановлення обставин справи щодо завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів.

Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище викладене, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абрамчука Дмитра Віталійовича залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 20 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Т.А. Слюсар