НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 676/6248/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Солов`я О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовна заява мотивована тим, що 08 березня 2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») в електронній формі був укладений договір про надання споживчого кредиту №1483973, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С956». Відповідно до умов договору відповідачу, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , було надано кредитні кошти у розмірі 3 000 грн, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування ними.

24 грудня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», як фактором, укладено договір факторингу № 24122024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором №1483973. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29167,94 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2999,29 грн, заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором 20 995,03 грн, заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за період з 25 грудня 2024 року до 03 березня 2025 року у розмірі 5173,62 грн.

Крім того позивач просить суд, в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, ухвалити рішення щодо нарахування та стягнення з ОСОБА_1 в порядку примусового виконання рішення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості.

Також позивач просив стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Представник відповідача Соловей О.В. подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у позові. На обґрунтування заперечень вказав, що відповідач стверджує, що ним не вчинялись дії щодо отримання кредиту, а подані позивачем докази таких даних не містять. Нарахування позивачем процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% суперечить положенням частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідач ОСОБА_1 також подав до суду відзив, в якому позов не визнав. Вказав, що між ним та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» кредитний договір не укладався, про його існування дізнався після отримання ухвали суду в даній справі. Зазначив, що йому на рахунок перераховували кошти знайомі неодноразово, а в ці дні в нього було безліч переказів. Вважає, що позивач не надав доказів, що кошти у розмірі 3000 грн, перераховані саме від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», такої інформації йому не надали в АТ «Державний ощадний банк України». Крім того звертав увагу суду на те, що кошти зараховані 09 березня 2024 року, а договір датований 08 березня 2024 року. Не виключає, що його телефоном, карткою та документами міг скористатись хтось інший. Також зазначив, що позивач не надав оригіналу електронного підпису, а він заперечує факт підписання договору електронним підписом.

Позивач направив до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що кредитний договір укладений 08.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи, та який підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора «C956». Сторонами погоджені умови договору, зокрема сума кредиту - 3000 грн, строк кредиту - 360 днів, тобто з 08 березня 2024 року по 03 березня 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, є оригіналом такого документа. Відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору були здійснені оплати на рахунок первісного кредитора, зокрема, у період з 08.03.2024 по 24.12.2024 в розмірі 4,31 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,71 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 3,6 грн. Переказ кредитних коштів здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_2 , яку відповідач особисто вказав у заяві на отримання кредиту. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ "ПЕЙТЕК", що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» про успішність операції.

Представник відповідача Соловей О.В. у запереченні акцентував увагу суду на те, що позивач не спростував обставини заперечення відповідачем неправильного нарахування відсотків за користування коштами позики.

Відповідач ОСОБА_1 у запереченні вказав, що вважає договір недійсним та незаконним, оскільки він укладений не з ним та він його не підписував.

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у судове засідання не з`явився, серед іншого, у позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, з підстав викладених у поданих ним заявах та поясненнях. Додатково звертав увагу суду на те, що у договорі як третя особа зазначений його однокласник, а вказаний номер телефону насправді належить йому. Оскільки послугами фінансових установ він користувався неодноразово, тому йому відомо, що кредитні кошти повинні були надійти протягом години, натомість вони надійшли 09 березня 2024 року. Підтвердив, що дійсно рахунок, на який кошти зараховані, належить йому, проте він не використовував цих коштів, як і не укладав спірного договору. Також вказував, що 09 квітня 2024 року він отримав інший паспорт, оскільки попередній був пошкоджений та не міг використовуватись для отримання кредиту.

Представник відповідача Соловей О.В. позов не визнав, просив у ньому відмовити та підтримав позицію, викладену ним у відзиві та запереченні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2025 року справу передано за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області.

23 вересня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

04 листопада 2025 року та 19 листопада 2025 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із знеструмленням приміщення суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

08 березня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір №1483973 про надання споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С956, 08 березня 2024 року 10:50:29, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 Договору) (арк. спр. 22-26).

Сума кредиту 3000 гривень (п.1.3 Договору).

Строк кредиту 360 днів (п. 1.4 Договору).

Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,010% в день застосовується, якщо Споживач до 07.04.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору).

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_2 (п.2.1 Договору).

Сума кредиту перераховується Товаристом протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту:08.03.2024 або 09.03.2024 року (п.2.2 Договору).

Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 Договору).

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюється згідно Графіка платежів (п.5.1 Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін (п.9.2 Договору).

Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІКС товариства. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі і вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 9.6 Договору).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту сторонами встановлено графік платежів за договором (арк. спр. 26 на звороті).

Відповідачем ОСОБА_1 також підписаний паспорт споживчого кредиту (арк. спр.28-29).

Відповідно до даних листа ТОВ «ПейТек» від 15 січня 2025 року, ТОВ «ПейТек» на підставі укладеного з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договору про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 08.03.2024 10:51 на суму 3000 грн. Банк-еквайр АТ «ПУМБ». Призначення платежу: зарахування на карту, маска картки НОМЕР_2 (арк.спр.16,86-88).

Повідомленням та випискою про рух коштів по рахунку, наданою АТ «Державний ощадний банк України» підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 , на яку 09 березня 2024 року зараховано 3 000 грн (арк.спр.115-118).

24 грудня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу №24122024, відповідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «Фінтраст Капітал» за плату, а ТОВ «Фінтраст Капітал» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників визначених у реєстрі прав вимоги, про що також складений акт приймання-передачі реєстру прав вимоги від 24 грудня 2024 року (арк.спр.75-83).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1483973 на загальну суму 25494,32 грн (арк. спр. 35).

Даними платіжної інструкції №6308 від 26 грудня 2024 року підтверджується перерахування коштів згідно договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року (арк. спр. 38).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Стосовно правонаступництва за зобов`язанням.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Слон Кредит» за своїм правовим статусом відноситься до юридичної особи, що має право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором №1483973 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 08 березня 2024 року, який укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 .

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Суд вважає доведеним позивачем факт укладення між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договору №1483973 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 08 березня 2024 року.

Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі, оскільки такий підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

У ході судового розгляду було встановлено, що ТОВ «ПейТек», будучи установою, яка надає платіжні послуги та діючи відповідно до договору, укладеного із ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», здійснило переказ грошових коштів на банківську картку клієнта ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у розмірі 3000 грн (номер карти НОМЕР_2 ). Зазначені реквізити банківської карти № НОМЕР_2 співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними ним у кредитному договорі, а також із даними наданими АТ «Державний ощадний банк України», відповідно до яких на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжку карту НОМЕР_3 , на яку згідно платіжної інструкції 923 зараховано переказ у розмірі 3000 грн, дата створення документа 08.03.2024 року, дата обробки документа - 09.03.2024 року, що в сукупності свідчить про отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів.

Водночас відповідач, заперечуючи факти укладення кредитного договору та отримання від ТОВ «Слон Кредит» кредитних коштів у розмірі 3000 грн, не надав жодного переконливого доказу, який би спростовував ці обставини.

Одночасно суд зауважує, що без здійснення входу на сайт ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та проходження реєстрації в ІТС Товариства, надання своїх персональних даних, в тому числі номера банківської картки, номера телефону, імейлу, паспортних даних, які співпадають із даними відповідача, кредитний договір між фінансовою установою та відповідачем не був би укладений.

У зв`язку з наведеним суд відхиляє доводи представника відповідача та відповідача про непідписання ОСОБА_1 кредитного договору з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», неотримання ним кредитних коштів на наявності заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2999,29 грн, яка підлягає стягненню з відповідача, як така строк виконання по якій настав.

Крім того суд вважає надуманими твердження відповідача щодо безпідставного ненадання позивачем оригіналу електронного підпису.

Частиною 6 статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" визначено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, наданий Позивачем кредитний договір є оригінальним документом.

Відповідно до умов договору №1483973 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 08 березня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кошти в сумі 3000 грн строком на 360 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 2,50% в день від суми кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Враховуючи, що кредитний договір укладено 08 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому вказані норми повинні бути враховані під час укладення договору.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 25.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 - не більше 1,5%, з 21.08.2024 - не більше 1%.

Таким чином умова укладеного між сторонами договору, передбачена пунктом 1.5.1 щодо встановлення процентної ставки у розмірі 2,5% після 23 квітня 2024 року в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Згідно із наданим позивачем розрахунком про стан заборгованості за договором станом на 03 березня 2025 року, заборгованість за договором складається із: заборгованості по тілу кредиту 2999,29 грн, заборгованості за процентами станом на 24.12.2024 - 20995,03 грн, заборгованості за процентами за період з 25.12.2024 року до 03.03.2025 року 5173,62 грн, заборгованості за неустойкою 1500 грн (арк. спр. 32-33).

Враховуючи обмеження щодо розміру процентної ставки, заборгованість за процентами за період з 09 березня до 22 квітня 2024 року складає 3374,10 грн (2999,29 грн х 2,5 % х 45 днів), за період з 23 квітня до 20 серпня 2024 року складає 5398,72 грн (2999,29 грн х 1,5 % х 120 днів), за період з 21 серпня 2024 року до 03 березня 2025 року 5848,05 грн (2999,29 грн х 1 % х 195 днів).

Загальний розмір заборгованості відповідача за процентами за період з 09 березня 2024 року до 03 березня 2025 року, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 14 620,87 грн (3374,10 + 5398,72+5848,05 =14620,87).

Відповідач власних контррозрахунків, доказів належного виконання умов договору, не надав.

Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17620,16 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2999,29 грн, заборгованість за відсотками - 14620,87 грн.

Водночас суд відхиляє надані позивачем докази: Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит» (арк. спр.51-66), оскільки вони не підписані ОСОБА_1 , у тому числі за допомогою електронного підпису.

Щодо вимог про застосування судом положень частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України, суд зазначає наступне.

Положеннями частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України визначено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Вказаній нормі кореспондуються положення частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону «Про виконавче провадження», якими передбачений порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22 вказала, що положення частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України та частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону «Про виконавче провадження» закріплюють механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення відсотків та пені за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків, пені за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.

Застосування частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків (пені) поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків (пені).

Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) охоплюються положеннями десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України.Натомість положення вказаної вище норми не передбачають права суду зазначити в рішенні про нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Вимог про стягнення з відповідача 3% річних в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем у позові не заявлено.

Крім того суд зауважує, що положеннями пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, передбачено: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Отже, підстави для застосування положень частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України відсутні.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» у розмірі 2 422,40 грн, а всього - 12 422,40 грн.

Позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в особі директора Сівека С.С. 10 грудня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024 з адвокатом Столітнім М.М. Згідно умов договором факт надання послуг підтверджується актом про надання правничої допомоги. Підставою для оплати є рахунок-фактура. Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно акту про надання правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду законної сили (арк. спр. 121-123). Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) адвокат Столітній М.М. надав клієнтові ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуги, пов`язані із зустріччю з клієнтом для надання первинної консультації та аналізу документів, аналізом судової практики, норм чинного законодавства для підготовки позовної заяви, оформленням додатків до позовної заяви, підготовки та направлення адвокатського запиту, підготовки та подання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, представництво інтересів клієнта, на що витрачено 12 годин. Вартість послуг - 10 000 гривень, про що надано рахунок на оплату замовлення від 12 серпня 2025 року (арк.спр.31).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).

Представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи. Крім того вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 гривень є надмірним з огляду на ціну позову, а також з огляду на обсяг послуг, наданих адвокатом у цій справі.

У свою чергу позивач у відповіді на відзив покликався на те, що у постанові Великої Палати ВС у справі № 910/12876/19 зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання представника відповідача та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 5000,00 грн.

Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з ціною позову та виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 3020,50 грн (17620,16 х 100 : 29167,94 = 60,41 х 5000 : 100 = 3020,50).

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_4 від 10 жовтня 2025 року, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, а тому з урахуванням часткового задоволення позову (60,41%), судовий збір у розмірі 1463,37 грн необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1483973 від 08 березня 2024 року у розмірі 17620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень 16 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 2999,29 грн, заборгованість за відсотками - 14620,87 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 3020 (три тисячі двадцять) гривень 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсувати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1463 (одну тисячу чотириста шістдесят три) гривні 37 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його підписання суддею.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ, код ЄДРПОУ - 44559822.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Суддя А. О. Олійник