Справа № 351/987/25
Номер провадження №2/351/754/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2025 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Калиновського М.М.
за участі секретаря - Равлюк М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник Романенко М.Е., в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивував тим, що 16.03.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено кредитний договір № 7689770 про надання споживчого кредиту, та направлено одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтвердив прийняття умов вище зазначеного кредитного договору.
Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів.
27 листопада 2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - «Новий кредитор») та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до чинного законодавства України, укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно Договору факторингу сума боргу відповідача перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 40 512,71 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 912 грн.; заборгованість за відсотками становить 25 600,71 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 5 000 грн.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не виконав умови кредитного договору, у зв`язку із чим в нього утворилась заборгованість, яка становить 40 512,71 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 912 грн.; заборгованість за відсотками становить 25 600,71 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 5 000 грн.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув заборгованість по кредиту, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 40 512,71 грн. витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 6 000 грн., та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надходило.
При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1.2 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Привилами ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Судом встановлено, що 16.03.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № 7689770, про надання споживчого кредиту, та направлено одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтвердив прийняття умов вище зазначеного кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору № 7689770 від 16.03.2024 р. Позичальнику надано Кредит на наступних умовах :
1.1. Дата надання/видачі кредиту 16.03.2024;
1.3. Сума Кредиту: 10 000 грн. 00 коп.
1.4. Строк, на який надається Кредит - 360 днів з дати його надання.
Дата повернення (виплати) кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту.
1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4.договору.
1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0,44 в день, та застосовується відповідного до умов договору, якщо споживач до 15.04.2024, або протягом трьох календарних днів, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу визначеного у графіку платежів або здійснить дострокове повернення кредиту.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
27 листопада 2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - «Новий кредитор») та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідно до чинного законодавства України, укладено Договір факторингу № 27.11/24-Ф (далі - «Договір факторингу»), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи встановлено, що між сторонами виник спір з приводу захисту позивачем свого права власності на кошти, які відповідач отримав відповідно до кредитного договору від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», яке в свою чергу відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ « ДІДЖИ ФІНАНС ».
Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.
За таких обставин суд вважає, що у зобов`язанні за кредитним договором № 7689770 від 16.03.2024 року, укладеним з ОСОБА_1 , відбулась заміна кредитора внаслідок належного відступлення права вимоги, а тому ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» має право на звернення до суду з цим позовом.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач має заборгованість у розмірі 40 512,71 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 912 грн.; заборгованість за відсотками становить 25 600,71 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 5 000 грн.
Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін не повернув заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками, та заборгованість за пенею.
Щодо нарахування позивачем відсотків, суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачу нараховані відсотки у період з 16.03.2024 по 10.08.2024 в розмірі 25 600,71 грн., за зниженою відсотковою ставкою у перші 30 днів 0,44 %, за стандартною відсотковою ставкою 2,2 % в день, після зниженої відсоткової ставки.
Однак згідно із приписами ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Водночас, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Зважаючи на викладене правове регулювання, починаючи з 25.12.2023 протягом перших 120 днів щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 2,5 %, протягом наступних 120 днів - за 1,5%, а у подальшому не міг бути більшим за 1 %.
Згідно ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням наведеного вище, суд не погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, за період з 23.04.2024 по 10.08.2024, який не відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є не достовірними та не обґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом не доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. А саме:
за період з 16.03.2024 по 14.04.2024 = 30 днів * 0,44 % = 1319,27 грн;
за період з 16.04.2024 по 22.04.2024 = 7 днів * 2,2 % = 1 526,44 грн;
за період з 23.04.2024 10.08.2024 = 110 днів * 1,5 % = 16 354,80 грн; Всього стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 19 200,51 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення пені, як один із видів неустоки, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позики, так і на час розгляду цієї справи.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, пеня як один із видів неустойки йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо компенсації позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, яка була заявлена ним в сумі 6 000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п. 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Білецьким Б.М., на підставі договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025р.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем було подано до суду Акт № 7689770 від 31.03.2025 прийому передачі виконаних робіт згідно Договору № 42649746 від 01.01.2025р. (детальний опис робіт).
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
На підставі вище наведеного суд дійшов висновку що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 7689770від 16.03.2024 у сумі 29 112,51 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9 912 грн.; заборгованість за відсотками становить 19 200,51 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7689770 від 30.05.2025 р. про сплату судового збору.
На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ