Справа № 450/5319/24 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/2138/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

за участі: представників апелянта - Ковальчука С.Т., Гущенкова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад» - адвоката Ковальчук С.Т. та ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад», в інтересах якого діє представник Ковальчук Сергій Тимофійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ТзОВ «МКС Фасад» звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення основної заборгованості за договором №0710-1 від 07.10.2022 у розмірі 450141,66 грн., пені у розмірі 327630,50 грн., 3% річних у розмірі 26126,57 грн., судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 12058,48 грн., та 40000,00 грн. вартості юридичних послуг згідно договору №02/09-24 про надання правничої допомоги.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад» та ОСОБА_1 уклали Договір № 0710-1 від 07.10.2022 про виготовлення, доставку, монтаж алюмінієвих конструкцій та склопакетів на об`єкті за адресою: Івано-Франківська область, с. Поляниця, Буковель, Еко-готель «Вище неба». Внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань, станом на 30.10.2024 за даним договором у відповідача існує заборгованість перед ТОВ «МКС Фасад» по оплаті за виконані роботи. За умовами Договору № 0710-1 від 07.10.2022 ТОВ «МКС Фасад» на об`єкті відповідача за адресою: Івано-Франківська область, с.Поляниця, Буковель, Еко-готель «Вище неба» було виконано роботи з виготовлення, доставки, монтажу алюмінієвих конструкцій та склопакетів у повному обсязі та відповідно до умов Договору № 0710-1. Ціна Договору № 0710-1 становила 49336 євро, що відповідно до пункту 2.1. Договору і на момент його підписання становило у гривневому еквіваленті суму 1822472,00 грн. Згідно з пунктом 7.1. Договору № 0710-1 цей Договір вступає в дію з дати підписання і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач всі свої зобов`язання по даному договору з виготовлення, доставки, монтажу алюмінієвих конструкцій та склопакетів виконав в повному обсязі, що підтверджується Актом приймання виконаних робіт № 3112-01 від 31.12.2022. Акт приймання виконаних робіт №3112 від 31.12.2022 неодноразово подавався відповідачу на підпис, але останній його не підписав, при цьому жодних зауважень щодо обсягу виконаних робіт або якості робіт не було заявлено. 12.04.2024 позивач направив акт приймання виконаних робіт разом з рахунком на адресу електронної пошти, з якою здійснювалась робоча переписка з відповідачем. Відповідач не відреагував на отриманий акт приймання виконаних робіт, не надав позивачу жодних вмотивованих зауважень щодо виконаних останнім робіт з виготовлення, доставки, монтажу алюмінієвих конструкцій та склопакетів. 27.09.2024 позивач направив акт приймання виконаних робіт разом із супровідним листом на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення кур`єрською доставкою сервісом Укрпошти, який відповідач відмовився приймати, жодних пояснень або мотивів, які стали підставою для відмови в отриманні зазначених вище документів, відповідач не надав. Оскільки відповідач жодних зауважень до акту не висловлював та не надавав, позивач вважає зобов`язання за договором виконаними. Оплата за всі роботи за договором №0710-1 відповідачем мала бути здійснена до фактичного завершення виконання робіт позивачем. У випадку наявності обґрунтованої претензії або зауважень у відповідача щодо виконаних позивачем робіт, відповідач був зобов`язаний спочатку повністю оплатити решту авансу (9867,2 євро згідно п.2.4 договору) і лише після цього (під час підписання акту приймання виконаних робіт №3112-01 від 31.12.2022 або перед підписанням акту) заявити про можливі виявлені недоліки чи інші порушення, у разі їх наявності. Відповідач здійснив оплату у розмірі 39468,80 євро, сплативши 200000,00 грн. та 1258000,00 відповідно 07.10.2022 та 13.10.2022. Залишок боргу від ціни договору у розмірі 9867,20 євро відповідач зобов`язаний був сплатити на користь позивача при доставці конструкцій та склопакетів на об`єкт виконання робіт, однак ні в момент доставки конструкцій та склопакетів на об`єкт виконання робіт, ні після фактичного виконання позивачем всіх робіт за договором №0710-1, ні станом на день подання позову цього не виконав. Оплата залишку в розмірі 9867,20 євро мала бути здійснена не пізніше 23.11.2022, а тому вважається простроченим грошовим зобов`язанням відповідача перед позивачем. Міжбанківський курс продажу євро + 2% (п.2.2.1. Договору № 0710-1) на 30.10.2024 становить 45,62 грн. за 1 євро, отже, сума основної заборгованості у гривнях дорівнює 9867,2 х 45,62 = 450141,66 грн. Відповідно до пункту 5.3. Договору № 0710-1 за порушення виконання зобов`язані винна сторона сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день порушення виконання та виходячи з суми заборгованості пеня складає 7181,73 євро, що становить 327630,50 грн.; 3% річних складає 572,70 євро, що становить 26126,57 грн.

13.02.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій сторона позивача просить суд відмовити відповідачу у наданні додаткового строку для підготовки обґрунтованості позиції і для надання доказів, оскільки відповідач не обґрунтував належним чином неможливість подання таких доказів.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» основну заборгованість за договором №0710-1 від 07.10.2022 у розмірі 450141, 66 грн. (чотириста п`ятдесять тисяч сто сорок одну гривню 66 коп.), 7994,45 грн. (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 45 коп.) пені та 922,44 грн. (дев`ятсот двадцять дві гривні 44 коп. 3% річних, а всього 459058,55 грн. (чотириста п`ятдесять дев`ять тисяч п`ятдесять вісім гривень 55 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» 6885,50 грн. (шість тисяч вісімсот вісімдесять п`ять гривень 50 коп.) сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад» - адвокат Ковальчук С.Т., подавши апеляційну скаргу.

На думку апелянта, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області у цивільній справі від 23.05.2025 року вимогам закону не відповідає з огляду на неповне встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, неправильної оцінки поданих Позивачем доказів, в наслідок чого, суд першої інстанції поклав в основу Оскаржуваного рішення помилкові та передчасні висновки.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та допущено істотних порушень норм процесуального права, також, в порушення вимог ч.4 ст.263 ЦПК України не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказує, що враховуючи те, що Позивач здійснив постачання матеріалів в строки та на умовах Договору № 0710-1 від 07 жовтня 2022 року, а саме - до 20.11.2022 року, а Відповідач, не виконав свій обов`язок доказування встановлений ч.1 ст.81 ЦПК України та не надав до суду жодних доказів, які б спростовували наведений вище факт, враховуючи визнання Відповідачем у судовому засіданні 16.05.2025 року того, що «поставка відбулася раніше» від дня коли проводилося розпакування матеріалів (08.03.2024 року), то оплата залишку у розмірі 9 867,2 євро (п.2.4. Договору № 0710-1) повинна була бути проведена Відповідачем не пізніше 23.11.2022 року, виходячи з розрахунку: 13.10.2022 р. + 40 днів.

На думку апелянта, суд першої інстанції відмовляючи у стягненні з відповідача пені та 3% річних у заявленому позивачем розмірі, безпідставно та без врахування положень Договору № 0710-1 від 07 жовтня 2022 року, поклав в основу оскаржуваного рішення питання надіслання/підписання/не підписання Акту виконаних робіт.

Окрім цього не погоджується з рішенням суду в частині відмови в стягненні витрат на правову допомогу.

Просить скасувати Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.05.2025 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» пені за Договором № 0710-1 від 07 жовтня 2022 року у розмірі - 327 630 (триста двадцять сім тисяч шістсот тридцять) грн. 50 коп.; 3% річних (ст.625 ЦКУ) у розмірі - 26 126 (двадцять шість тисяч сто двадцять шість) грн. 57 коп. ; вартості юридичних послуг, яка відповідно до п.4.1. Договору № 02/09-24 про надання правничої допомоги складає 40000,00 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду також оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає, що таке ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не надав оцінку доказам та обставинам справи, що мають значення для справи.

Вказує, що позивачем не надано доказів того, що ним було проведено доставку всіх алюмінієвих конструкцій і склопакетів та здійснення монтажу на вказаному об`єкті, що передбачено Договором №0710-01 від 07 жовтня 2022 року . Судом не досліджено дійсну вартість проведених робіт по доставці та монтажу зазначених конструкцій.

Конструкції та склопакети не були доставлені та встановлені в повному обсязі не тільки в строки, встановлені договором, але й до цього часу. У позові позивач не вказує коли і яким чином було доставлено/встановлено конструкції, що свідчить про неправдивість тверджень про доставку і встановлення конструкцій.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.

07 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мелян Н.Ю. подала клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта - Ковальчука С.Т., Гущенкова Є.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «МКС Фасад» - адвоката Ковальчука С.Т. підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що сам по собі факт відсутності підписаного відповідачем акту передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання робіт, а тому прийшов до переконання, що зобов`язання за договором виконані з моменту скерування відповідачу акту виконаних робіт поштовим відправленням, а саме 27.09.2024. Суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню основна заборгованість в розмірі 450141,66 грн., а також 7994,45 грн. (пеня) та 922,44 грн. (3% річних), а всього 459058,55 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.10.2022 між ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ «МКС Фасад» (виконавець) було укладено договір, згідно якого виконавець зобов`язується виготовити та доставити на замовлення замовника алюмінієві конструкції та склопакети в фахверковому будинку, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити вартість виробу та вартість виконання замовлення згідно з умовами цього договору. Ціна даного договору на момент його підписання становить 49366 Євро згідно офіційного курсу продажу на міжбанку гривня/євро + 2%, який на дату підписання договору становить 36,94 грн. за 1 Євро, що у еквіваленті на дату підписання договору дорівнює 1822472 грн.(п.2.1 договору). До початку виконання замовлення замовник здійснює оплату на користь виконавця у вигляді авансу, розмір якого складає 39468,80 Євро, згідно офіційного курсу продажу на міжбанку гривня/євро +2% на день оплати. Оплата авансу здійснюється замовником протягом 3 банківських днів з моменту підписання цього договору. Даний авансовий платіж забезпечує виконавцю можливість замовлення та оплату вартості матеріалів, а саме алюмінієвого профілю, склопакетів та комплектуючих. (п.2.3 договору). При доставці конструкцій та склопакетів на об`єкт виконавцем, замовник протягом трьох банківських днів здійснює платіж в розмірі суми еквівалентної 9867,2 Євро згідно офіційного курсу продажу на міжбанку гривня/євро + 2% на день оплати.

Умовами договору п.4.1 та 4.2 передбачено, що зобов`язання по даному договору вважаються виконаними виконавцем і прийнятими замовником з моменту підписання акту виконаних робіт, який складається та подається замовнику у 2-х примірниках (п.4.1 договору). Замовник на протязі 10 днів з моменту отримання акту, повинен підписати його і передати виконавцю. У випадку порушення замовником вищевказаного терміну, при відсутності мотивованих зауважень, виконання замовлення вважається виконаним виконавцем у повному обсязі з належною якістю і прийнятим замовником без зауважень (п.4.2).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу 27.09.2024 було скеровано цінним листом акт виконаних робіт №3112-01 від 31/12/2022 у 2-х примірниках, який було повернуто відправнику (позивачу).

З даного акту вбачається, що виконавець підтверджує, що замовник без наведення обґрунтованих мотивів від підписання цього акту відмовився (ч.4 ст. 882 ЦК України).

Із скріншоту листування за 12 квітня 2024 року керівник проектів МКС Фасад Чепеляк М. скерував на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 акт виконаних робіт та рахунок.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Так, згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини першої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За приписами статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

У пункті 3.2. договору №0710-01 від 07 жовтня 2022року сторони погодили що термін виконання Замовлення по цьому Договору становить не більше 60 робочих днів від моменту виконання замовником своїх зобов`язань, передбачених пунктом п.2.3., та за умови виконання Замовиком своїх зобов`язань, передбачених п.2.4., п.2.5., п.3.1. цього Договору.

Пунктом 3.2.1. встановлено, що термін замовлення та постачання матеріалів становить 40 календарних днів з моменту виконання Замовником своїх зобов`язань передбачених п.2.3.

Згідно зі ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 ЦК України, відповідно до якої:

- замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина перша статті);

- якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина друга статті);

- якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя статті);

- замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. (частина четверта статті).

Правовий аналіз положень ст. 849 ЦК України дозволяє дійти висновку, що вони встановлюють підстави для відмови замовника від договору підряду та відповідні правові наслідки такої відмови. При цьому, положення частин другої, третьої та четвертої ст. 849 ЦК України містять самостійні підстави відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки таких дій.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Разом з цим, частина 2 вказаної статті надає замовнику право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Частиною 4 ст. 849 ЦК України замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, з можливістю виплати замовником підряднику плати за виконану роботу з відшкодуванням збитків підряднику, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Відповідно до ч. 2 статті 852 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «МКС Фасад» виконало зобов`язання по договору №0710-01, та 31.12.2022 року склало Акт виконаних робіт.

Акт виконаних робіт №3112-01 від 31/12/2022 ТОВ «МКС Фасад» неодноразово скеровував відповідачу ОСОБА_1

12 квітня 2024 року Акт виконаних робіт №3112-01 було скеровано на електронну адресу відповідача, проте такий залишився без відповіді.

27.09.2024 Акт виконаних робіт №3112-01 було скеровано цінним листом проте такий було повернуто відправнику (позивачу).

Згідно з положеннями статей 853, 882 ЦК України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

ОСОБА_1 заявляє про неналежне виконання робіт позивачем, однак доказів на підтвердження вказаного не надав.

23 липня 2025 року ОСОБА_1 подав клопотання про доручення доказів, а саме висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право,серед іншого, подавати докази; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду . Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу . У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Отже, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена учасником справи та належним чином обґрунтована.

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Такий підхід є усталеним та відповідає практиці Верховного Суду (постанова від 04.09.2024 року в справі № 363/3231/18, постанова від 10.04.2024 року в справі №638/6852/18).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про призначення по справі експертизи. Висновок експерта поданий з порушенням строків встановлених в ЦПК України, а тому до уваги судом апеляційної інстанції не береться.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами невиконання позивачем умов договору.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Договором №0710-01 від 07.10.2022, укладеним сторонами, передбачено , що за порушення термінів виконання зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує постраждалій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період припущення порушення винною стороною від суми невиконаного зобов`язання за кожний день порушення виконання (п.5.3).

Відповідно до умов пункту 3.2.1. Договору № 0710-01: «термін замовлення та постачання матеріалів становить 40 календарних днів з моменту виконання Замовником своїх зобов`язань передбачених пунктом 2.3.».

Враховуючи те, що Позивач здійснив постачання матеріалів в строки та на умовах Договору № 0710-01 від 07 жовтня 2022 року, а саме - до 20.11.2022 року, а Відповідач, не виконав свій обов`язок доказування встановлений ч.1 ст.81 ЦПК України та не надав до суду жодних доказів, які б спростовували наведений вище факт, враховуючи визнання Відповідачем у судовому засіданні 16.05.2025 року того, що «поставка відбулася раніше» від дня коли проводилося розпакування матеріалів (08.03.2024 року), то оплата залишку у розмірі 9 867,2 євро (п.2.4. Договору № 0710-01) повинна була бути проведена Відповідачем не пізніше 23.11.2022 року, виходячи з розрахунку: 13.10.2022 р. + 40 днів.

Позивач вважає, що починаючи від 24.11.2022 року несплачена Відповідачем сума у розмірі 9 867 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) євро 20 євроцентів вважається простроченим грошовим зобов`язанням ОСОБА_1 перед ТОВ «МКС Фасад», а тому саме з 24.11.2022 року слід обраховувати розмір пені.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким твердженням та звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, пеню за неналежне виконання зобов`язання за договором №0710-01 від 07.10.2022 слід обраховувати з 13 листопада 2023 року по 13 листопада 2024 року, в межах річного строку позовної давності відповідно до вимог ст. 258 ЦК України.

А тому розмір пені за період з 13.11.2023 до 13.11.2024 становитиме 2 770,69 євро, що по міжбанківському курсу продажу євро +2% станом становить 126 398грн. 87 коп.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» підлягає до стягнення основна заборгованість за договором №0710-01 від 07.10.2022 у розмірі 450 141 грн. 66 коп., 126 398грн. 87 коп. пені та 26 126 грн. 57 коп. 3% річних.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою .

Пунктом 3.2. рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Встановлено, що 02.09.2024 між ТОВ «МКС Фасад» та АБ «Ковальчука Сергія» було укладенодоговір №02/09-24 про надання правничої допомоги.

П.4.1. Договору №02/09-24 сторони погодили, що вартість надання юридичних послуг (гонорар) відповідно до предмету цього Договору складає 40000,00 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, який підлягає оплаті Замовником на користь Представника протягом 20 (двадцяти) календарних днів після ухвалення рішення судом першої інстанції, не залежно від вирішення спору».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» підлягає до стягнення 40000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «МКС Фасад», з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за подання позовної заяви в розмірі 9043 грн. 86 коп. та 13 565 грн. 79 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке

конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад» - адвоката Ковальчук С.Т. - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2025 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МКС Фасад», в інтересах якого діє представник Ковальчук Сергій Тимофійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» основну заборгованість за договором №0710-1 від 07.10.2022 у розмірі 450 141, 66 грн. (чотириста п`ятдесять тисяч сто сорок одну гривню 66 коп.), 126 398грн. 87 коп. (сто двадцять шість тисяч триста дев`яносто вісім гривень 87 коп.) пені та 26 126 грн. 57 коп. (двадцять шість тисяч сто двадцять шість гривень 57 коп.) 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» 40000грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «МКС Фасад» 9043 грн. 86 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 13 565 грн. 79 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.