Справа № 349/984/25
Провадження № 22-ц/4808/1657/25
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Гаврилюк О.О. у м. Рогатин, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У липні 2025 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал», інтереси якого представляє адвокат Усенко М.І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3753281 від 28 лютого 2021 року в розмірі 18 960,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначили, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3753281. Цей договір було підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який був відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер його мобільного телефону, про що свідчать умови кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 було надано шляхом зарахування на його платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 4000 грн, строком на 15 днів до 15 березня 2021 року зі сплатою процентів в розмірі 3,00 % від суми фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом і становлять у грошовому еквіваленті 1 800,00 грн. Комісія за надання кредиту 1 160,00 грн., яка нараховується одноразово за ставкою 29,00 відсотка від суми. Загальна вартість кредиту 6 960,00 грн.

27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №69-МЛ, згідно умов якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3753281 від 28 лютого 2021 року.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 18 960,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000 грн.; заборгованості по процентах в розмірі 13800 грн.; заборгованості за комісією в розмірі 1160 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3753281 від 28 лютого 2021 року в розмірі 18 960 гривень та судові витрати в розмірі 2422,40 гривень судового збору, 8 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року позов ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 3753281 від 28 лютого 2021 року - 4000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 1 800 гривень заборгованості за процентами, 1160,00 гривень заборгованості за комісією. Всього на загальну суму 6960,00 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення відсотків - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 889,02 та 2569,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою. Всього на загальну суму 3458,02 гривень.

Не погодившись з таким рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Апелянт вважає оскаржене рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 28.02.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3753281, підписаний одноразовим ідентифікатором, на суму 4 000 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №3753281 від 28.02.2021 року. Тобто, підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Отже, відповідач був поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказує, що сторони погодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Сума заборгованості відповідача становить 18 960 грн. відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №69-МЛ від 27.05.2021 р., а саме, прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 13 800 грн; прострочена заборгованість за комісією 1160 грн.

Відповідно до умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4000 грн, кредит надавався на строк 15 днів з 28.02.2021 (строк кредитування). Датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом було 15.03.2021 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом складала 6 960 гривень.

Апелянт зазначає, що відповідно до пункту 2.3.1.2. договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

ОСОБА_1 продовжив користуватись кредитними коштами після строку, визначеного в п.1.3. кредитного договору, відповідно договір було пролонговано на стандартних базових умовах, передбачену п. 2.3.1.2., а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів.

Тому розмір заборгованості розрахований наступним чином. 15 днів (з 01.03.2021 по 15.03.2021) за який щодня нараховується процент 3,00% від тіла кредиту, що становить 3,00% від 4000,00 грн = 120,00 грн 120,00 грн * 15 днів = 1800,00 грн. Пролонгація на стандартних (базових умовах) за період 16.03.2021-14.05.2021, щодня нараховується процент 5,00% від тіла кредиту (п. 2.3.1.2. та п.1.6. кредитного договору). Відповідно: 5,00% від 4 000,00 грн = 200,00 грн 200,00 грн * 60 днів = 12 000,00 грн. Комісія за надання кредиту сплачується одноразово при оформлені кредиту та становить 29,00% від тіла кредиту (п.1.5.1 кредитного договору) 4 000,00 * 29,00% = 1 160,00 грн 4000,00 + 1 800,00 + 12 000,00 + 1 160,00 = 18 960,00 (грн) - загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит №3753281 від 28.02.2021 року.

Дані умови чітко прописані у кредитному договорі №3753281 від 28.02.2021 року, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг), що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною договору.

Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №3753281 від 28.02.2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги №69-МЛ від 27.05.2021 р. Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.

Таким чином, в межах чинного законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Просить скасувати оскаржене рішення, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 3633,60 грн. на користь ТОВ Фінансова Компанія «Кредит Капітал».

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 18 960,00 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 x 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначних справ в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд встановив, що 28 лютого 2021 року року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора J70876 було укладено електронний договір про споживчий кредит №3753281.

Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», розміщених на сайті товариства https://miloan.ua/.

За умовами п. 1.2. кредитного договору розмір кредиту становив 4000 грн.

Згідно з п. 1.3., п.1.4. кредитного договору строк кредиту 15 днів з 28 лютого 2021 року по 15 березня 2021 року.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору комісія за надання кредиту 1160 гривень, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом 1800,00 грн.

Відповідно з додатком №1 до договору про споживчий кредит №3753281 від 28 лютого 2021 року, визначено наступний графік платежів: дата платежу - 15 березня 2021 року, до сплати 6 960,00 грн з яких - кредит 4 000,00 грн, комісія за надання кредиту 1 160,00 грн, проценти 1 800,00 грн.

За довідкою ТОВ "Мілоан" ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ "Мілоан". Договір підписаний ОСОБА_1 з застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J70876.

Як вбачається з платіжного доручення 40495147 від 28 лютого 2021 року, ТОВ "Мілоан" перерахувало на користь ОСОБА_1 4000,00 грн. Призначення платежу - кошти за договором №3753281.

27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 69-МЛ, за умовами якого позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3753281 від 28 лютого 2021 року.

За розрахунком ТОВ "Мілоан" у зв`язку з порушенням боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка становить 18 960,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн; заборгованості по процентах в розмірі 13 800 грн; заборгованості за комісією в розмірі 1 160 грн.

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено договір про споживчий кредит, в електронній формі, за яким відповідач отримав кредит у сумі 4000 грн строком на 15 днів з 28 лютого 2021 року.

Згідно з додатком №1 до договору про споживчий кредит №3753281 від 28 лютого 2021 року, визначено наступний графік платежів: дата платежу - 15 березня 2021 року, до сплати - 6960,00 грн. з яких - кредит - 4000,00 грн., комісія за надання кредиту - 1160,00 грн., проценти - 1800,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню проценти в межах строку кредитування за 15 днів у розмірі 1800,00 грн. Відсотки, нараховані за період з 16 березня 2021 року по 14 травня 2021 року, є такими, що нараховані поза межами строку кредитування, але позивач нараховує їх, як за користування кредитом в порядку п.1.6 Договору, а не як міру відповідальності на підставі п.4.2 кредитного договору та ст. 625 ЦК України (а.с.14).

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору та правничої допомоги пропорційно задоволеній частині вимог.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цього висновку суду, зважаючи на пролонгацію договору, є безпідставними.

Частина 1 ст.15ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписав цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), направленим ТОВ «Мілоан» на його телефонний номер.

Отже, ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (4000грн) на картковий рахунок ОСОБА_1 , про що свідчить платіжне доручення №40495147 від 28.02.2021 року (а.с.13), яке відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року №1591-ІХ «Про платіжні послуги» відповідає вимогам платіжного документа.

ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти та комісію в установлений кредитним договором строк кредитування (15.03.2021 року), а тому ТОВ «Мілоан» обґрунтовано нарахувало заборгованість на цю дату.

Надалі ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило стягнути нараховані проценти за період з 28.02.2021 року по 14.05.2021 року.

За умовами п. 1.3., 1.4 кредитного договору №3753281 від 28.02.2021 року сторони погодили строк кредитування 15 днів з 28.02.2021 року, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 15.03.2021 року.

Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом складають 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

В п. 2.3. визначено умови пролонгації строку кредитування а саме: п.п. 2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах наступним чином:

п.п.2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті товариства tengo.com.ua (далі сайт товариства) і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник мас вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці.

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах,проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору.

Пунктом 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору.

У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

В силу пункту 4.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця сума договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позичальником дій, які б підтверджували його намір пролонгації зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем не надано, а тому відсутні підстави для застосування положень п.2.3., як і п.4.2. договору про споживчий кредит - пролонгації дії договору до 14.05.2021 року, відповідно нема правових підстав для нарахування відсотків поза межами договору.

Тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України, застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу, що є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у справі №910/4518/16 від 05.04.2023 дійшла висновку, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Позивач при зверненні до суду першої інстанції не заявляв вимогу про стягнення процентів за неправомірне користування кредитом на підставі норм статті 625 ЦК України.

Із огляду на викладене, правильно установивши характер спірних правовідносин та норми права, якими вони врегульовані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що договір про споживчий кредит укладений на строк 15 днів, упродовж яких кредитор, керуючись статтею 1054 ЦК України, мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2. договору).

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації кредитного договору № 3753281 від 28.02.2021 року відповідно до умов кредитного договору, дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами лише в межах строку кредитування.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав стягнення відсотків за користування кредиту поза межами строку кредитування.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишаються за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська