Справа № 168/969/25
Провадження № 2/168/443/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Малюти А.В.

секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Огоновської Юлії Степанівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

учасники справи не викликалися,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Огоновська Ю.С. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1412-1121 від 22 червня 2024 року у розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Крім цього, просила справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позов обґрунтовано тим, що 22 червня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1412-1121. За допомогою одноразового ідентифікатора F0082 відповідачем було підписано кредитний договір, що підтверджує ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит (перераховано кредитні кошти) за реквізитами (на номер банківської карти), вказаними відповідачем. Станом на 19 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 112 160,00 грн. З яких 20 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 89 160,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3 000,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Разом з тим позивачем було прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності: часткового списання заборгованості за нарахованими процентами. Тому представник позивача просив стягнути з відповідача в користь позивача 20 000,00 грн. простроченої заборгованості та 80 000,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. А всього 100 000,00 грн. Та витрати по сплаті судового збору.

На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: довіреність, витяг з ЄДР юридичний осіб, договір про відкриття кредитної лінії № 1412-1121 від 22 червня 2024 року, правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), таблицю обчислення вартості кредиту для споживача, лист-повідомлення про перерахунок коштів Liqpay, довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту (20 000,00 грн.), розрахунок заборгованості станом на 19 вересня 2025 року, правила акції «під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості», виписку з ЄДР юридичних осіб та свідоцтво про реєстрацію фінансової установи на ТОВ «Укр Кредит Фінанс», довіреність, довідку та посадову інструкцію представника позивача, довідка про надсилання документів відповідачу.

Відповідач ОСОБА_1 10 листопада 2025 подав до суду відзив на позов. Свій відзив мотивував тим, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав Договір про надання грошових коштів у позику від 22 червня 2024 року № 1412-1121 без підпису відповідача, як позичальника.

Крім цього, зазначив, що, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка договору створювалась порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб ( з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тобто, наявна в матеріалах справи паперова копія спірного кредитного договору не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між сторонами. Що вказує на необґрунтованість вимог стягнення заборгованості з відповідача.

Крім цього, відповідач зазначив, що ним не вчинялись дії для пролонгації кредиту. Тому, починаючи з дати закінчення строку кредитування- 05 липня 2024 року, нарахування процентів не відповідає вимогам закону та договору.

Разом з тим, відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення процентів, оскільки сума процентів (80000,00 грн.) істотно перевищує розмір процентів, на який міг би розраховувати пересічний споживач при укладення подібного договору (2800,00 грн.) і в рази більше за тіло кредиту (20 000,00 грн.) та її нарахування не відповідає вимогам законодавства.

Відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості за договором є неналежним і недостатнім доказом для задоволення позовних вимог. Також неможливо встановити належність карти (рахунку) саме відповідачу. Бо повна інформація щодо номеру банківської карти або номеру рахунку у кредитному договорі відсутня.

Крім цього, відповідач у відзиві вказав, що інформаційна довідка не підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним доказом у справі. З цих підстав просив в задоволенні позову відмовити. На підставі частини 5 статті 100 ЦПК України просив витребувати у позивача оригінал кредитного договору від 22 червня 2024 року № 1412-1121 з усіма додатками до нього. В разі ненадання оригіналів документів, визнати недопустимими в якості доказів надані паперові копії електронних документів на підтвердження факту надання кредиту.

21 листопада 2025 року представник позивача надала заперечення на відзив. Свої заперечення мотивувала тим, що відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі. Договір був підписаний одноразовим ідентифікатором А 0082, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Дане узгоджується з позицією Верховного Суду від 12 січня 2021 року справа № 524/5556/19, від 18 червня 2021 року справа № 234/8079/20 та ін. Зазначила, що відповідач був верифікований за допомогою технології BankID. Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних. Вказала, що клопотання позивача про витребування судом документів у АТ КБ «Приват Банк» є правомірним, оскільки запитувана інформація є банківською таємницею. Що позбавляє позивача можливості її витребувати. Зазначила, що створюючи заявку на отримання кредиту, відповідач самостійно вніс власні дані, в тому числі і номер банківської карти № НОМЕР_1 , на яку бажав отримати кошти. Факт перерахування цих коштів підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк», яка є належним доказом. Відповідач при заповненні заявки особисто обрав базовий період нарахування відсотків 14 днів. Станом на 22 червня 2024 року (день укладення кредитного договору) законодавчо встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, яка визначена договором. Крім цього, зазначила, що штраф, пеня та неустойка стосовно відповідача не нараховувалися, нараховано лише комісію як плату за надання кредиту і вона є одноразовою та не є санкцією за невиконання зобов`язань. Тому просила позов задовольнити.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в позові просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_1 будь-яких інших заяв та клопотань суду не подавав.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву, а також заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень.

Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін до суду не надійшло.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Фактичні обставини встановлені Судом.

22 червня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1412-1121 (надалі - Договір № №1412-1121).

Відповідач отримав смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, здійснив вхід на вебсайт кредитора до особистого кабінету, отримав смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди.

За допомогою одноразового ідентифікатора А0082 відповідачем ОСОБА_1 було підписано кредитний договір. Що підтверджує ознайомлення його з Правилами та іншими супутніми документами.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в сумі 20 000,00 грн. (перераховано кредитні кошти) за реквізитами на номер банківської карти № НОМЕР_1 , вказаними відповідачем.

Сума кредиту становить 20 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів -до 17 квітня 2025 року ( пункт 4.9 Договору № 1412-1121). Базовий період 14 днів, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту ( пункти 4.3, 4.6, 4,7 Договору №1412-1121 ).

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Факт переказу відповідачу коштів на карту № НОМЕР_1 підтверджується квитанцією АТ «КБ «Приват Банк» (Liqpay) та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти. Проте, в порушення умов кредитного договору відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Не повернув в повному обсязі кредит та не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання навіть після спливу строку кредитування

Внаслідок чого, станом на 19 вересня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 112 160,00 грн. З яких 20 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 89 160,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3 000,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.

Базовий період складає 14 календарних дні. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом (застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою) (пункти 4.3, 4.6. Договору № 1412-1121).

З розрахунку заборгованості за договором № 1412-1121 від 22 червня 2024 року вбачається, що 22 червня 2024 року відповідачу було надано кредит в розмірі 20 000 грн. Протягом 14 днів (базового періоду) з 22 червня 2024 року по 05 липня 2025 року включно відповідачу нараховувались проценти за зниженою ставкою 1,20 % за день. З 06 липня 2024 року по 17 квітня 2025 року нараховувались проценти за стандартною ставкою 1,50 % за день.

Позивач застосував відносно відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списав заборгованість за нарахованими процентами в сумі 12 160,00 грн. за умови погашення відповідачем решти заборгованості в розмірі 100 000,00 грн. Тобто заборгованість відповідача становить: 20 000,00 грн. простроченої заборгованості та 80 000,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. А всього 10 000,00 грн.

Що підтверджується матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні.

Оцінка Суду

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За встановленими у цій справі обставинами оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням одноразового ідентифікатора. При цьому відповідач ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору.

У пункті 13.9 Договору № 1412-1121 «Заключні положення» зазначено електронний підпис фізичної особи ОСОБА_1 /А 0082/.

Тому посилання відповідача, що наданий позивачем Договір № 1412-1121 від 22 червня 2024 року не містить його підпису, як позичальника, не заслуговує на увагу. Адже, договір підписаний одноразовим ідентифікатором А 0082, а не аналогом власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А одноразовий ідентифікатор не відображається на самому договорі у вигляді підпису, а є способом підтвердження волевиявлення відповідача.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідач 20 разів оформлював кредитні відносини з позивачем. Попередні кредитні договори були погашені. Що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що перерахування коштів за Договором № 1412-1121 було здійснено 22 червня 2024 року о 12.05 год. безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 через технологічного партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (сервіс LiqPay), що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват банк», довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс», дослідженими в судовому засіданні.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» співпрацює з позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» як клієнтом на підставі договору від 02 грудня 2019 року № 4010 про надання послуг в системі LiqРау.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Посилання відповідача на те, що право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 05 липня 2024 року спростовуються матеріалами справи. Адже згідно з пунктом 4.9 Договору № 1412-1121 строк кредитування становить 300 днів -до 17 квітня 2025 року. А 05 липня 2024 року, на який посилається відповідач як дату завершення строку кредитування, це закінчення базового періоду (14 днів), протягом якого нараховується знижена процентна ставка 1,20 %.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що розмір нарахованих позивачем відсотків в розмірі 80 000,00 грн. суперечить Закону України «Про споживче кредитування» з огляду на таке.

Відповідач погодив розмір процентів, підписуючи кредитний договір на визначених у ньому умовах.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Разом з цим, положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до листа Національного банку України «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Згідно з роз`ясненнями у листі (п.2 щодо максимального розміру денної процентної ставки, Національним банком України було зазначено наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 до 20 серпня 2024 включно).

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.

ЦК України визначає настання правових наслідків у разі зміни договору. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини 1,3 статті 653 ЦК України).

Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит».

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що при укладенні Договору №1412-1121 від 22 червня 20254 року позивачем дотримано вимоги Закону № 3498-ІХ, пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо відсутності доказів перерахунку коштів. Посилання відповідача, що рахунок, на який були перераховані гроші за оспорюваним кредитним договором, не належить позивачу, є безпідставними, оскільки згідно з умовами кредитного договору кошти перераховувалися на платіжну картку, вказану позичальником у заявці на отримання кредиту.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості та довідку про перерахування суми кредиту. Загальна сума заборгованості за наданим кредитом станом на 19 вересня 2025 року становить 112 160,00 грн.

Згідно Правил акції «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» , затверджених наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 96-П від 26 грудня 2023 року учасник акції отримує списання за умови сплати учасником суми заборгованості, яка є сумою позовних вимог Товариства, вказаною у позовній заяві до позичальника, поданій товариством до суду, а також компенсації товариству суми судового збору, сплаченої товариством за подачу позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором такого учасника акції. Списання застосовується товариством до учасника акції також у випадку примусового стягнення з учасника акції зазначених вище сум.

Програма лояльності, яка застосовується лише згідно договору, є проявом власної ініціативи кредитодавця. Дана програма, зокрема, може передбачати анулювання (прощення) клієнтам їх заборгованості перед кредитодавцем у повному обсязі або у певній частині, розмір якої визначається самостійно кредитодавцем (розділ 7 Правил).

Позивач застосував відносно відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списав заборгованість за нарахованими процентами в сумі 112 160,00 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості в розмірі 100 000,00 грн. Тобто заборгованість відповідача становить: 20 000,00 грн. простроченої заборгованості та 80 000,00 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами. А всього 100 000,00 грн.

Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаного Договору відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договору та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Разом з тим, заперечення проти позову відповідача ОСОБА_1 повністю спростовуються матеріалами справи.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 76 - 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 610, 628, 629, 634, 1048 ЦК України,

суд

У Х В А Л И В :

Позов представника товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Огоновської Юлії Степанівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1412-1121 від 22 червня 2024 року в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень. З яких 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень прострочена заборгованість за кредитом, 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривані 40 копійок) гривні.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення ухвалене, надруковане, перебуваючи в нарадчій кімнаті, 25 листопада 2025 року в єдиному екземплярі.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, офіс 407, .

Представник позивача: Огоновська Юлія Степанівна, адреса: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки,26, офіс 407; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В.Малюта