Справа № 522/9547/25
Провадження № 2/522/5597/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Бойко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 . Мати позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2011 по 2023 рік позивачка разом із своєю матір`ю фактично проживали однією сім`єю, ведучи спільне господарство та маючи спільний побут за адресою: АДРЕСА_1 . Однак мати була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Позивачка з метою оформлення спадкових прав звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса і заявою про прийняття спадщини, однак постановою Приморського державної нотаріальної контори у місті Одесі № 783с/02-31 від 19.03.2025 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущений строк для прийняття спадщини та не підтверджено факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки позивача не може прийняти спадщину після померлої матері, вона вимушена звернутись до суду. У позові ОСОБА_1 зазначає, що мати у зв`язку з похилим віком та потребою у сторонньому догляді проживала з нею, хоча і була зареєстрована за іншою адресою.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2025 відкрито провадження у справі за позовною ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, справу призначено до розгляду на 28.08.2025 у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Витребувано від Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси належним чином завірені матеріали спадкової справи № 566с/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

18.08.2025 до суду від Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси надійшли копії матеріалів спадкової справи № 566с/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

У підготовче засідання 28.08.2025 учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому представник просив закрити підготовче провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2025 закрите підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 13.11.2025.

У судове засідання 13.11.2025 з`явився представник позивача адвокат Селезньов О.В., який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 13.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав ухвалення і проголошення судового рішення до 24.11.2025.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі по тексту - Пленум № 7 від 30.05.2008) зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що вбачається з свідоцтва про смерть, виданого 14.11.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

19.11.2024 ОСОБА_1 подала до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву про прийняття спадщини після матері ОСОБА_2 .

Листом вих. № 2971с/02-14 від 19.11.2024 Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила ОСОБА_1 , що до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 566с/2024. Заявнику необхідно подати заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином (справжність підпису на такій заяві має бути нотаріально засвідчена), або особисто прибути до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса.

02.12.2024 ОСОБА_1 подала до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву про прийняття спадщини після матері ОСОБА_2 , справжність підпису на які засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скрипник О.В., зареєстровано в реєстрі за № 866.

Листом вих. № 3052с/02-14 від 02.12.2024 Приморська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила ОСОБА_1 , що заява про прийняття спадщини від 02.12.2024 долучена до спадкової справи № 566с/2024 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса № 783с/02-31 від 19.03.2025 відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 , що належала померлій ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем пропущено строк для прийняття спадщини, та не підтверджено факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.1983, з якого вбачається, що її матір`ю є ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 79199539 реєстрація спадкової справи № 566с/2024 до майна померлої ОСОБА_2 здійснена 19.11.2024 Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса.

Під час судового розгляду знайшли підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що вона проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини.

Вказані обставини підтверджуються належними і допустимим доказами, зокрема: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.10.1983, декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-2Т2К-5Н00, поданою 28.11.2018 ОСОБА_2 , у якій нею зазначена адреса фактичного проживання - АДРЕСА_1 , довірена особа ОСОБА_1 ; актом від 23.08.2024, складеним за участі сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_4 , показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які повідомили, що ОСОБА_2 до дня смерті проживала разом з донькою за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно п. 23 Пленуму № 7 від 30.05.2008 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У постанові від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 Верховний Суд виклав правову позицію, згідно якої під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Отже, особа, яка фактично проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. І у разі, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цього факту.

Враховуючи встановлені судом обставини, надання позивачем належних і допустимих доказів спільного фактичного проживання з матір`ю на момент відкриття спадщини, обрання заявником вірного способу захисту права, наявні підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 76-83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) разом із матір`ю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на час відкриття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА