Провадження №2/748/1006/25
Єдиний унікальний № 748/2056/25
17 листопада 2025 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Майбороди С.М.,
з участю секретаря судового засідання Пасько К.П.,
представника позивача - адвоката Святної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності та визнання права власності на частку нерухомого майна,
Представник позивача Святна О.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила припинити право власності ОСОБА_2 на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на вказану частку. Позов вмотивований тим, що позивач є власницею часток у праві власності на житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 . Право власності позивач набула в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2005. Інша частина житлового будинку належить дядьку позивача ОСОБА_2 , який більше п`ятидесяти років не з`являвся до житлового будинку, ніколи не утримував майно, не виявляв будь-якого інтересу до цього будинку, виїхав до Російської Федерації і спілкування з ним припинилось. Припинення права власності ОСОБА_2 на 3/12 часток у праві власності на житловий будинок не завдасть істотної шкоди його інтересам.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 14 липня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито.
Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням відсутності його зареєстрованого місця проживання, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд визнав можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що представник позивача проти цього не заперечує.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.2005 року, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.10.2005 № 8681538, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 № 385721724, ОСОБА_1 є власником 9/12 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 11,12,13).
Згідно довідки КП «Чернігівська районне бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 1020 від 07.11.2024, ОСОБА_2 є власником 3/12 частин житлового будинку в АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право власності від 14.07.1961 року (а.с.18), що підтверджується і копією свідоцтва про право особистої власності від 17.07.1961 року (а.с.49).
Як слідує з копії домової книги щодо прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 не був зареєстрований за вказаною адресою. ( а.с.19-23)
Відповідно до довідки Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 07.08.2024 № 08-13/273, земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 , не приватизована, державний акт не видавався, договір оренди не укладався (а.с.64).
Як слідує з наданого звіту ринкова вартість частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 становить 14 991 грн. ( а.с.37)
Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок в АДРЕСА_1 загальна площа приміщень складає 67,9 кв.м, житлова 14,9 кв.м. ( а.с.34)
Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
У статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У частині першій статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Так, Верховний Суд України у постанові від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 вказав, що у справі за позовом одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі; чи сплачують інші співвласники, які володіють та користуються майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію у рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та чи не становитиме це для них надмірний тягар. У цій справі також було заявлено вимогу про визнання права власності.
Таким чином, позивачем дотримано порядок внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів вартості частки, яка нележить відповідачу.
Також в ході судового розгляду з дослідженої домовою книги встановлено, що відповідач не був зареєстрований та не проживав у спірному будинку, а також не сплачував комунальні послуги на утримання будинку. Частка відповідача є незначною та її виділення в окремий об`єкт є неможливим, що підтверджується висновком експерта.
З врахуванням встановлених обстави, суд приходить до висновку, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою ОСОБА_1 не завдасть шкоди ОСОБА_2 , право власності на частку якого припиняється.
Визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи і технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16 та у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.
У постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15 (провадження № 61-4860св18), від 01 червня 2023 року у справі № 344/2399/21 (провадження № 61-1592св23), від 11 грудня 2023 року у справі № 442/7979/21 (провадження № 61-3161св23), від 10 січня 2024 року у справі № 344/6767/14 (провадження № 61-6980св22) зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.
Отже, з врахуванням встановлених обставин, домоволодіння, частку в якому просить припинити позивач, не є місцем проживання відповідача, частку, яка належить відповідачу не можливо виділити в окреме ізольоване житлове приміщення, сторони не досягли згоди в позасудовому порядку як щодо порядку користування, так і сплати компенсації, також суд враховує, що припинення права на частку не завдасть істотної шкоди правам та інтересам відповідача.
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність передбачених пунктами 1- 4 частини 1 статті 365 ЦК України підстав для припинення права відповідача на частку в спільному майні.
Враховуючи наведене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про припинення права власності відповідача на частину житлового будинку та визнання за позивачем права власності на цю частину в житловому будинку.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у праві спільної часткової власності та визнання права власності на частку нерухомого майна задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 3/12 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/12 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 21 листопада 2025 року.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса : АДРЕСА_1 .
Суддя С.М. Майборода