Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2303/25
Провадження № 2/376/1315/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

при секретарі - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження в залі суду м. Сквира Білоцерківського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.08.2011 року зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , шлюб зареєстровано Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 598.

Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 .

Наразі шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_2 фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, побуту.

Малолітній син проживає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Вона проживає окремо.

Крім цього, в порядку врегулювання питання участі у вихованні спільної дитини після фактичного розірвання шлюбних відносин, між позивачем та відповідачем досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Відповідно до умов вказаного договору спільна дитина колишнього подружжя залишається проживати з батьком ОСОБА_1 , який здійснює самостійне та одноособове виховання дитини, при цьому мати ОСОБА_2 , має право бачитись з нею та приймати участь в її житті в порядку, передбаченому зазначеним договором.

З метою забезпечення усіх необхідних умов для проживання, існування та розвитку дитини, позивачем орендовано житлове приміщення, що повністю відповідає тим умовам, які необхідні для забезпечення належних умов проживання дитини, що підтверджується Договором оренди житлового приміщення.

Встановлення юридичного факту, а саме факту самостійного виховання дитини необхідне позивачу для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги.

Тому, позивач ОСОБА_1 на підставі вищевикладеного звертається до суду та просить:

Постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 20.08.2011 року Дарницьким районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 598.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, а також не застосовувати фіксацію технічними засобами судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.18).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.19).Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Суд, вважає за можливе ухвалити рішення при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.08.2011 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , шлюб зареєстровано Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 598 (а.с.8).

Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , видане Дарницьким районним у місті Києві відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1462 (а.с.9).

Наразі шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_2 фактично припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, побуту.

Малолітній син проживає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Вона проживає окремо.

Крім цього, в порядку врегулювання питання участі у вихованні спільної дитини після фактичного розірвання шлюбних відносин, між позивачем та відповідачем досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 , що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 01.07.2025 року (а.с.10-11). Відповідно до умов вказаного договору спільна дитина колишнього подружжя залишається проживати з батьком ОСОБА_1 , який здійснює самостійне та одноособове виховання дитини, при цьому мати ОСОБА_2 , має право бачитись з нею та приймати участь в її житті в порядку, передбаченому зазначеним договором.

З метою забезпечення усіх необхідних умов для проживання, існування та розвитку дитини, позивачем орендовано житлове приміщення, що повністю відповідає тим умовам, які необхідні для забезпечення належних умов проживання дитини, що підтверджується Договором оренди житлового приміщення від 12.01.2025 року (а.с.12-13).

Таким чином, малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 та він самостійно виховує його.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вищезазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дитини,за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде суперечити інтересам сторін, а також інтересам їх дитини, тому надалі є недоцільним та з урахуванням того, що відповідачка ОСОБА_2 визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76,81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,318,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 20.08.2011 року Дарницьким районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 598.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачці ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_4 ».

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує дитину віком до 18 років, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко