Справа № 708/1103/25
Провадження № 2-к/708/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А. О. розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Чигиринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Куріловича С. О. звернулася до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, відповідно до якого просить визнати на території України постанову районного суду м. Шидловець ІІІ Відділу у справах сім`ї та неповнолітніх від 28.01.2025, винесену у справі за заявою ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після отримання клопотання суд засобами поштового зв`язку повідомив заінтересованих осіб про його отримання та запропонував у місячний строк з дня отримання повідомлення надати суду можливі заперечення проти клопотання.

Заінтересована особа Чигиринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України через свою представницю за посадою ОСОБА_6 08.10.2025 надала суду письмові пояснення. У наданих поясненнях заінтересована особа зазначила, що проти визнання рішення іноземного суду на території України Чигиринський відділ ДРАЦС заперечень не має. Окремо представниця зазначила, що прізвище матері дитини при державній реєстрації народження ОСОБА_7 зазначено також « ОСОБА_8 », згідно даних ДРАЦС інформація про зміну прізвища ОСОБА_9 на « ОСОБА_10 » відсутня.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.10.2025 клопотання ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У визначений судом день та час проведення судового розгляду поданого клопотання учасники не з`явилися.

Представник заявниці адвокат Курілович С. О. подав суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 . Заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Додатково представник до матеріалів справи долучив копію свідоцтва про шлюб заявниці на підтвердження зміни нею попереднього прізвища.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про отримання судом клопотання, а також про день, час та місце його судового розгляду, причини неявки не повідомив. Правом подання заперечень щодо клопотання не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав.

Відповідно до ч. 5 ст. 473 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування письмові докази, дійшов таких висновків.

Статтею 462 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах ратифікований Постановою Верховної Ради України N 3941-XII (3941-12) від 04.02.94.

Пунктом першим частини першої статті 49 Договору передбачено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме рішення судів з цивільних справ.

Статтею 50 Договору урегульовані питання визнання та виконання рішень, відповідно до норм якої рішення, зазначені в статті 49, підлягають визнанню і виконанню на території іншої Договірної Сторони, якщо:

1) згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення було винесене, воно набрало законної сили і підлягає виконанню, а в справах, що стосуються аліментних зобов`язань, також рішення, що не набрали законної сили, але підлягають виконанню;

2) суд, який виніс рішення, був компетентним на підставі цього Договору, а в випадку відсутності такого врегулювання в Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

3) сторона не була позбавлена можливості захисту своїх прав, а у випадку обмеженої процесуальної здатності - належного представництва, а зокрема, сторона, яка не прийняла участі в розгляді справи, отримала виклик в судове засідання своєчасно і належним чином;

4) справа між тими самими сторонами не була вже вирішена з винесенням рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення судом тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане, і якщо між тими самими сторонами не була раніше порушена справа в суді тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

5) рішення органу третьої держави між тими самими сторонами і в тій самій справі не було вже визнане або виконане на території тієї Договірної Сторони, де рішення має бути визнане і виконане;

6) при винесенні рішення застосовано законодавство відповідно з цим Договором, а у випадку відсутності такого врегулювання у Договорі - на підставі законодавства тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане.

Під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області складений відповідний актовий запис за № 73 від 23.07.2015 (а.с. 7).

У зв`язку із укладенням шлюбу заявниця ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 , на підтвердження чого суду надана копія свідоцтва про одруження (коротка виписка). Зазначений шлюбу був зареєстрований 06.08.2022 Управлінням державної реєстрації актів громадянського стану у Хлєвісках Мазовецького воєводства Республіки Польща, про що складений відповідний актовий запис № 1430012/00/АМ/2022/511186 (а.с. 25-26).

Постановою районного суду у м. Шидловець ІІІ Відділу у справах сім`ї та неповнолітніх від 28.01.2025 у цивільній справі akt ІІІ Nsm 158/24 за заявою ОСОБА_3 , за участі ОСОБА_4 , щодо позбавлення батьківських прав судом було постановлено позбавити ОСОБА_4 батьківських прав до його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чигирин (Україна). Вказана постанова набрала законної сили 05.02.2025 та підлягає виконанню, що установлено з наявної на ній відмітки (а.с. 5 6).

Статтею 473 Цивільного процесуального кодексу України регламентований порядок розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. Зі змісту частини 6 вказаної статті вбачається, що за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визначені статтею 468 ЦПК України та/або Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, під час розгляду справи судом не встановлені, відповідно заявлене клопотання підлягає до задоволення.

У свою чергу, аналізуючи зміст заявленого клопотання та висловлених заінтересованою особою пояснень, суд ураховує, що під час розгляду справи суду було підтверджено зміну прізвища заявницею з ОСОБА_8 на ОСОБА_10 , про що надано відповідне свідоцтво про одруження. Відсутність інформації у ДРАЦС про зміну прізвища ОСОБА_9 на « ОСОБА_10 » не виключає можливості подання таких відомостей заявницею до органів ДРАЦС, що матиме наслідком приведення їх у відповідність. Відповідно наведені обставини не можуть бути підставою для відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 468, 471-473 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме постанову районного суду у м. Шидловець ІІІ Відділ у справах сім`ї та неповнолітніх від 28.01.2025 у справі akt ІІІ Nsm 158/24 (набрала законної сили 05.02.2025), винесену за заявою ОСОБА_3 , якою було постановлено позбавити ОСОБА_11 батьківських прав до його неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Чигирин (Україна).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ