Провадження №2-о/523/554/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №15, в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт смерті його батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що він помер на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Керч, АР Крим, Україна. Оскільки документи, видані на території непідконтрольній державним органам України, позбавляють його отримати належні документи в підтвердження смерті батька для оформлення факту смерті, тому він вимушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2025р. відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження в частині вимог про встановлення факту смерті. В частині вимог про зобов`язання заінтересовану особу вчинити певні дії відмовлено у відкритті.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява його представника адвоката Дугінова Д.А. про розгляд справи у їх відсутність.

Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Від начальника Відділу до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт, який просить встановити заявник, потрібен для отримання свідоцтва про смерть зразка, встановленого законодавством України.

Письмовими матеріалами встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується представленою копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи сліду, що ОСОБА_2 , який проживав в квартирі АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті за місцем проживання , що підтверджується представленою копією лікарського свідоцтва про смерть №278 від 02 серпня 2014р., виданого медичною установою, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Місто Керч, яке розташоване на території АР Крим відноситься до окупованої території російською федерацією, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий вищенаведеними органами, особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Водночас, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у цій справі суд вважає за необхідне взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України. В справах "Loiziddo v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Iliascu and Others v. Moldova and Russia", ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії", який був наданий на запит Ради Безпеки ООН, у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток, викладений у п. 125 Консультативного висновку, полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Про необхідність врахування актів органів влади з окупованих територій Європейським судом з прав людини у п. 45 рішення по справі Луізіду проти Туреччини» від 18.12.1996 року (заява №15318/89) була викладена правова позиція, що при аналогічних обставинах щодо відсутності ефективного державного контролю Кіпру за такими територіями, міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, які звідти походять, наприклад актів реєстрації народження, смерті і шлюбу, наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканців тієї чи іншої території.

Отже, враховуючи вказані норми, оцінивши усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога є обґрунтованою і доказаною, оскільки м. Керч АР Крим є тимчасово окупованою територією України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому є всі підстави для встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з вимогами ч.4 ст.317 та п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.2,5,10,258,259,263-265,268,273,293-294,315-319,354 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корнілки, Лідьского району, Гродненської області, який проживав: АДРЕСА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Керч, АР Крим, Україна, причина смерті: злоякісне новоутворення тіла шлунку.

Рішення суду є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корнілки, Лідського району, Гродненської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення суду складено 19 листопада 2025р.

Суддя