Справа №464/5979/25
Провадження №2/465/4513/25
У Х В А Л А

Іменем України

24.11.25 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі головуючого судді Кушнір Б.Б., з участю секретаря Арбуза Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа № 464/5979/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 22.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін.

13.11.2025 від батька відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява, згідно якої зазначає, що його син ОСОБА_1 не зможе з`явитись до суду, оскільки є військовослужбовцем ЗСУ та пропав безвісти 23.06.2024, про що долучив підтверджуючі документи. Також просить за необхідності зупинити розгляд справи.

Сторони в судове засідання, призначене на 12.11.2025 о 10:00 год. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

Разом з тим, позивач у прохальній частині позову просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі уповноваженого представника позивача. Проти заочного розгляду не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, в їх сукупності, вважає, що слід зупинити провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із довідки №4965 від 15.04.2024, солдат контрактної служби ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 25.03.2024 по теперішній час, а також згідно довідки №857/РВЗ від 16.05.2024, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Як вбачається з сповіщення № 45 від 24.06.2024 №690/9483, виданого військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , призваний на військову службу за контрактом 25.04.2024, при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України, зник безвісти 23.06.2024 поблизу населеного пункту Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області.

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сформованого 05.08.2024 Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник на території бойових дій. Дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин: 05.08.2024.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено військовий обов`язок. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з терроризмом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Пункт 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України передбачає обов`язок (а не право) суду зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22 (провадження № 61-7893св23), від 29 листопада 2023 року у справі № 466/5393/22 провадження № 61-7529св23.

З врахуванням наведеного, суд зауважує, що розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності.

Стаття 6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання щодо його перебування у складі Збройних Сил України.

За таких обставин постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі, ґрунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу юридичної визначеності.

У статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі -Закон) особа, зникла безвісти за особливих обставин, - це особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 4 Закону особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (частина третя статті 4 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Держава зобов`язана вжити всіх можливих заходів для розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Згідно із нормами ст. 8 Закону набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Верховний суд в постанові від 28 лютого 2018 року по справі № 317/3139/15-ц зазначив, що завідоме залучення, як сторони-відповідача у справі, фактично відсутньої фізичної особи щодо якої є нескасоване судове рішення про визнання її безвісно відсутньою, всупереч вимогам закону унеможливлює здійснення такою особою її процесуальних прав і виконання нею її процесуальних обов`язків, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

З огляду на положення пункту першого статті 6 Європейської Конвенції з Прав Людини, частини першої, п`ятої статті 263 ЦПК України, фізична відсутність у сторони зазначеної вище можливості принципово позбавляє суд змоги ухвалити обґрунтоване судове рішення, що не відповідає завданню цивільного судочинства в аспекті справедливого розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, а також суперечить одній з основних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін.

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Отже, продовження розгляду даної справи без участі відповідача, який набув статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин, приведе до грубого порушення принципу змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України).

За правилами ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.

Частиною 1 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем або відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті, як визначено частинами 1, 2 та 4 ст. 25 Цивільного кодексу України.

Отже, стороною у справі, зокрема, відповідачем може бути лише та фізична особа, яка має цивільну процесуальну правосуб`єктність, що припиняється у момент смерті останньої.

Згідно ч. 2-4 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, факт перебування відповідача у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, набуття ним статусу особи, зниклої за особливих обставин, що не є тотожним із його загибеллю чи оголошенням померлим.

Отже, з огляду на таке, позивач на цей час не втратив своєї цивільну правосуб`єктності, однак вищевказане є безумовною підставою для застосуванням судом вимог пункту 2 частини 1статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, тобто задля зупинення провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відтак, враховуючи, що відповідач є особою, яка перебуває у складі Збройних Сил України, та є зниклим безвісти за особливих обставин, відомості за даним фактом зникнення внесені до ЄРДР та відповідно проводиться досудове розслідування, суд вважає за необхідне зупинити провадження по даній справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 та п. 4 ч. 1 ст. 252 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України та отримання інформації про безвісти зниклого за особливих обставин, у тому числі, щодо його місцеперебування.

Керуючись ст.ст. 211, 222, 247, 251, 252, 253, 260, 261, 353 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Зупинити провадження у цивільній справі № 464/5979/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України та отримання інформації про безвісти зниклого за особливих обставин відповідача ОСОБА_1 , у тому числі, щодо його місцеперебування.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі зобов`язати батька відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повідомити про це суд невідкладно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 24.11.2025.

Суддя Кушнір Б.Б.