Справа № 674/742/22
Провадження № 2/674/15/25
УХВАЛА

про вирішення клопотання відповідача

про зупинення провадження у справі

25 листопада 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря судового засідання Сисак К.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

29 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач ОСОБА_4 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 28 квітня 2016 року по 17 червня 2019 року вона та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом, виданим 04 березня 2019 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4 щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що вона працює бухгалтером ТОВ "Клевер Продакшн Груп", де отримує незначну заробітну плату, а відповідач ОСОБА_3 є здоровим, працездатним, служить в Збройних Силах України, де отримує високу заробітну плату. На підставі викладеного позивач ОСОБА_4 просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

05 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

04 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву.

19 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, переведених на воєнний стан.

08 вересня 2022 року суд зупинив провадження в даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

14 березня 2024 року суд направив запит ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання інформації про проходження відповідачем ОСОБА_3 військової служби в особливий період.

03 квітня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов інформаційний лист № 2437 від 20 березня 2024 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на військову службу за загальною мобілізацією не призивався, на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

04 квітня 2024 року суд направив відповідачу ОСОБА_3 лист, яким запропонував останньому надати в строк до 30 квітня 2024 року документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України. При цьому суд повідомив відповідача ОСОБА_3 , що у разі неотримання судом відповідних документів, провадження в цивільній справі № 674/742/22 буде поновлено, справа буде розглянута відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України.

16 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України. Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 повідомив, що з 29 січня 2019 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

18 квітня 2024 року суд направив запит військовій частині НОМЕР_1 щодо надання інформації про проходження відповідачем ОСОБА_3 військової служби в особливий період.

31 травня 2024 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов інформаційний лист № 632/3/470 від 14 травня 2024 року, з якого вбачається, що з 29 січня 2019 року відповідач ОСОБА_3 призваний на військову службу за загальною мобілізацією у військову частину НОМЕР_1 .

08 серпня 2025 року суд направив відповідачу ОСОБА_3 лист, яким запропонував надати в строк до 29 серпня 2025 року документи, що підтверджують його перебування у складі Збройний Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій. При цьому суд повідомив відповідача ОСОБА_3 , що у разі неотримання судом відповідних документів, провадження в цивільній справі № 674/742/22 буде поновлено, справа буде розглянута відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України. Лист був направлений за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також за останньою відомою адресою фактичного місця перебування відповідача.

11 серпня 2025 року відповідач ОСОБА_3 отримав лист суду.

В строк, встановлений судом, від відповідача ОСОБА_3 жодних документів не надійшло.

23 жовтня 2025 року суд поновив провадження у справі та призначив судове засідання.

12 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис про шлюб № 2230 від 12 жовтня 2022 року. Після державної реєстрації шлюбу позивач ОСОБА_4 змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - " ОСОБА_7 ". 27 жовтня 2022 року позивач отримала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 .

25 листопада 2025 року уточнено особу позивача: належним позивачем у справі слід вважати ОСОБА_1 .

24 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, переведених на воєнний стан.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечила проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - повідомив, що перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України, просить зупинити провадження у справі.

Суд, дослідивши клопотання відповідача та матеріали справи,

прийшов до наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_3 просить суд зупинити провадження в даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки він перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

До свого клопотання відповідач ОСОБА_3 додав наступні документи:

-копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 червня 2024 року № 83, з якого вбачається, що з 21 червня 2024 року молодшого сержанта ОСОБА_3 , військовослужбовця військової служби за контрактом, зараховано на посаду командира 1 відділення 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 ;

-копію військового квитка серії НОМЕР_3 від 29 січня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, згідно пункту 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п.1, п.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" к ожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 листопада 2022 року (справа № 753/19628/17) та в постанові від 29 березня 2023 року (справа № 756/3462/20) зазначив: для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 березня 2025 року (справа № 557/1226/23) зазначив: вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

У справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

З наданих відповідачем документів вбачається, що з 21 червня 2024 року відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів про те, що він виконує бойові завдання, перебуваючи в зоні бойових дій, внаслідок чого не може брати участь в судових засіданнях ні особисто, ні в режимі відеоконференції (зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів), не може користуватись правничою допомогою під час судового провадження, не має можливості самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог.

Крім того, перебування відповідача ОСОБА_3 на військовій службі не перешкоджало йому неодноразово подавати до суду в письмовій формі листи та заяви, а також висловити свою позицію щодо суті спору в письмовому відзиві на позовну заяву.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не позбавлений можливості особисто або через представника брати участь в судових засіданнях. При цьому суд враховує, що 19 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_3 вже подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зупинення провадження у справі хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, але може зашкодити інтересам його неповнолітнього сина в отриманні передбаченого законом утримання з боку його батька.

Таким чином, з огляду на вказане, зупинення провадження у справі порушує баланс інтересів дитини та матері, з одного боку, та батька, з іншого боку, а також суперечить найкращим інтересам цієї дитини.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України задоволенню не підлягає, через необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.251, 258 - 261, 263 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 листопада 2025 року.

Суддя Посунько Г.А.