Провадження 2/635/1375/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Устіч О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Аніщенко Катерина Михайлівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа- Приватне акціонерне товариство «СК ЮНІВЕС»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СК ЮНІВЕС», про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Аніщенко Катерина Михайлівна звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 60 314,56 гривень, а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.11.2019 року о 12 год. 00 хв., в районі будинку N? 182/6 по пр. Ювілейному в м. Харкові відбулося зіткнення автомобіля "Volkswagen Touareg" державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 та "ТАЗ" державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

За кермом автомобіля "ГАЗ" державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , знаходився ОСОБА_3 . Власником автомобіля "Volkswagen Touareg" державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ЮНІВЕС».

11.06.2020 року Московським районним судом м.Харкова було прийнято постанову N? 643/19016/19 за результатами розгляду адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_4 .

В мотивувальній частині зазначеної постанови суд зазначив, що відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи N?5837 від 24.04.2020 року,проведену ХНДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 повинен, був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 , визначалась шляхом виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ГА3-3302» ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. Суд прийшов до висновку,що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.п. 10.1,10.4 ПДР України та вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУПАП, підтверджується, як кожним з доказів, так і їх сукупністю.

Відповідно до видаткової накладної N? 322 від 05 листопада 2020 року, ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_6 , запчастини для ремонту автомобіля на суму - 21 814,56 гривень.

Згідно з Актом надання послуг N? 1250 від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 замовив у ФОП ОСОБА_6 , послуги з ремонту автомобіля на суму - 64 500,00 гривень.

16.11.2020 року, адвокатом Аніщенко К.М. в інтересах ОСОБА_7 було направлено запит до "Страхової компанії "ЮНІВЕС" про надання відомостей щодо відшкодування страхового платежу ОСОБА_7

30.11.2020 року на адресу адвоката надійшла відповідь від "Страхової компанії "ЮНІВЕС" в якій зазначалося, що між ПрАТ "СК ЮНІВЕС" та ОСОБА_7 було узгоджено розмір страхового відшкодування та здійснено відшкодування в розмірі 26000,00 гривень.

Отже, Позивачем понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 21 814,56 +64 500 , 00 26 000, 00 грн. = 60 314, 56 грн.

Різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а отже і різниця в понесених позивачем витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосередньо винуватця ДТП.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги безпідставними, зазначає, що 02.11.2019р. о 12.00 він керуючи автомобілем «Volgswagen Touareg» д.н. НОМЕР_5 » рухався по проспекту Ювілейному в м. Харків та зупинився для виконання маневру - повороту ліворуч на автомобільний ринок «Барабашово», при цьому увімкнув сигнал лівого повороту. Водій зустрічного автомобіля «Газель» та маршрутного таксі «Богдан» зупинилися та надали дорогу. ОСОБА_2 почав маневр повороту, та в цей час , виїхавши із-за маршрутного таксі «Богдан» він побачив автомобіль «ГАЗ 3303» д.н. НОМЕР_6 , який рухався зі швидкістю близько 80 км/год. ОСОБА_2 застосував гальмування, після чого відбувся удар в передню праву частину автомобіля, та в подальшому відбулося зіткнення автомобіля ГАЗ-3302 автомобілем Ford.

Автотехнічна експертиза, яка була проведена по справі про адміністративне правопорушення, була проведена не в повному обсязі оскільки експертами не було надано відповіді на питання які ставилися судом в ухвалі про призначення експертизи а саме чи перевищив швидкість руху водій автомобіля «ГАЗ 3302»; Чи є в діях водія ОСОБА_8 порушення вимог ПДР України, які з технічної точки зору знаходились би у причинному зв?язку з ДТП; Який гальмовий шлях автомобіля «ГАЗ 3302»; Чи мав водій ОСОБА_8 запобігти даної ДТП.

При проведенні автотехнічної експертизи не було враховано, що в протоколі працівниками поліції вказано триряду для руху транспортних засобів по проспекту Ювілейному повороту на проспект Л.Ландау, а в дійсності було два ряди для руху автомобілів що підтверджують знаки паркування та розмітка паркування на проїзній частині. Клопотання про проведення автомеханічної експертизи буде заявлене ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Сума відшкодування, яку позивач просить стягнути з відповідача вважає необґрунтованою, та не підтвердженою належними та достовірними доказами, посилаючись на правову позицію, яка міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі N?755/18006/15-ц.

На час настання ДТП цивільна відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК ЮНІВЕС» на підставі страхового полісу AM/8307487, термін дії 27.07.2019р.-26.07.2020р., страхова сума на одного потерпілого 100 000 гривень, розмір франшизи 2000 гривень, що підтверджується даним страховим полісом.

Таким чином на відповідача може бути покладено обов?язок по відшкодуванню шкоди лише в тому разі ( в тому обсязі ) коли такого обов?язку не виникло у страховика.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що предметом розгляду даної позовної заяви є стягнення збитків в результаті ДТП, а не встановлення винуватості причин ДТП, які встановлені постановою N? 643/19016/19 Московського районного суду м.Харкова. Так як автотехнічна експертиза жодними доказами не спростована, є повною і достатньою для вирішення винуватості Відповідача, з урахуванням чого в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач також вказує, що сума відшкодування, яку просить стягнути позивач є необґрунтованою, та не підтверджено належними та достовірними доказами, посилаючись на те, що у Відповідача не виникло обов?язку по відшкодуванню шкоди, а тому тільки страховик повинен у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовувати оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну Позивача, яка буде достатньою.

На сьогоднішній день не відшкодованими залишилися 21 814,56 +64 500 , 00 - 26 000, 00 грн. = 60 314, 56 грн., про що і зазначається у відповідній заяві, з додаванням необхідних доказів, які є належними і достовірними відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України N?142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повність встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважаю що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 60 314, 56 грн., вже понесеними Позивачем на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов?язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов?язанні.

З урахуванням вимог цивільного законодавства, потерпілий може вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, представник позивача ванадав заяву про розгляд справи без його участі, інші учасники справи причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в підготовче судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 січня 2021 року вказана справа направлена на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.04.2021 провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01.02.2024 справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02.05.2024 призначено проведення відеоконференції.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.06.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови Московського районного суду м.Харкова від 11.06.2020 по справі №643/19016/19, адміністративну справу за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_2 02.11.2019 року о 12 год. 00 хв., в районі будинку № 182/6 по пр. Ювілейному в м. Харкові, керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_4 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу у русі автомобілю «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення, в результаті зіткнення автомобіль «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Escort», державний номерний знак НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який стояв на виїзді з прилеглої території з покажчиком повороту ліворуч, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, в результаті чого було завдано матеріальні збитки.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи № 5837 від 24.04.2020 року, проведену ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Volkswagen. Touareg» ОСОБА_2 повинен, був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 , визначалась шляхом виконанням ним вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «ГАЗ-3302» ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України.

Ухвалюючи постанову від 11.06.2020, суд прийшов до висновку, що в діях водія ОСОБА_10 вбачається порушення п.п. 10.1, 10.4 ПДР України та вчинення адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується, як кожним з доказів, так і їх сукупністю.

Власником транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію тз НОМЕР_8 , є ОСОБА_1 .

На час настання ДТП цивільна відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК ЮНІВЕС» на підставі страхового полісу AM/8307487, термін дії 27.07.2019р.-26.07.2020р., страхова сума на одного потерпілого 100 000 гривень, розмір франшизи 2000 гривень, що підтверджується даним страховим полісом.

Відповідно до видаткової накладної №322 від 05.11.2020, ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_6 запчастини на суму 21814,56 грн.

Також, згідно акту надання послуг №1250 від 05.11.2020, ФОП ОСОБА_6 при ремонті автомобілю ГАЗ 3302, д.н.з НОМЕР_3 , використовував роботи з зазначеного транспортного засобу, використавши роботи на суму 64500,00 грн.

На запит адвоката Аніщенко К.М., ПрАТ «СК «Юніверс» надало відповідь за вих №20/11/23-02 від 23.11.2020, між ПрАТ «СК «Юніверс» та ОСОБА_1 було узгоджено розмір страхового відшкодування та здійснено страхове відшкодування в розмірі 26000.00 грн. Тому експертиза (оцінка) транспортного засобу ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка мала місце 02.11.2019 не проводилась.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 мав чинний поліс AM/8307487 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на автомобіль Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_4 , застрахована ПрАТ «СК «Юніверс», за шкоду, заподіяну майну на суму 100000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Звернувшись до ПрАТ «СК «Юніверс» позивач отримав відшкодування на суму 26000 грн, що узгоджено між страховою компанією та позивачем, а також останнім претензій з цього приводу до ПрАТ «СК «Юніверс» не висувалось.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Що стосується самого винуватця, то Верховний Суд зазначив наступне: «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)» (п. 71 Постанови).

Проте, в даному випадку, як зазначалося позивачем, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню, перебуває у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

На думку суду, у даному випадку відсутні підстави для покладення обов`язку з відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної події на відповідача, і не є перешкодою для звернення позивача з відповідними позовними вимогами саме до страхової компанії.

З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду суд вважає, що позов подано до неналежного позивача.

Виходячи з наведеного, надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами спору, суд враховує, що між відповідачем та ПрАТ «СК «Юніверс» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений у виді Полісу № AM/8307487, який був чинним на дату виникнення страхового випадку.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника (Відповідача), який уклав відповідний договір страхування і сплатив передбачений страховий платіж, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Така правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня року у справі N 755/18006/15-ц; постанові КЦС у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі N 712/7242/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі N 641/5883/16-ц.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Тлумачення змісту статті 51 Цивільного процесуального кодексу України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Виходячи з наведеного, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом, за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 Цивільного процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача.

У відповідності дост.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмета спору Приватне акціонерне товариство «СК ЮНІВЕС», про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди-відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Третя особа Приватне акціонерне товариство «СК ЮНІВЕС», місцезнаходження за адресою: вул.Велика Васильківська, 72, м.Київ, .

Суддя Д.М. Савченко