Провадження № 2/522/9066/25
Справа № 513/992/25
21 листопада 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
Позивач 05.08.2025 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №59429150 від 06.03.2024 в розмірі 17 880 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.03.2024 між ТОВ «Еко Фін» і ОСОБА_1 укладено договір споживчий кредит №58429150, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000 грн строком на 730 днів зі сплатою відсотків. 08.07.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу, в результаті якого позивач отримав право вимоги до відповідача. Розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 17 880 грн, з яких: 3 000 грн основна сума боргу, 14 880 грн відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивач звернувся до суду.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19.08.2025 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси.
Справа 15.09.2025 надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та 16.09.2025 передана судді Бондарю В.Я.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 16.10.2025.
З метою належного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 16.10.2025 відкладено на 18.11.2025.
До суду 31.10.2025 надійшов відзив ОСОБА_1 , згідно якого просить відмовити у стягненні процентів та стягнути тіло кредиту у розмірі 3 000 грн, оскільки відповідачка є військовослужбовицею та учасником бойових дій.
До суду 11.11.2025 надійшла відповідь на відзив від представника ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчука Я.Я. у якій вказує, що позивач не вважає надані відповідачем докази такими, що підтверджують у неї наявність права на застосування пільги, передбаченої ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Нарахування процентів не здійснюється виключно у період безпосередньої участі відповідача у бойових діях, що підтверджується довідкою по формі 5.
У судове засідання 18.11.2025 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник позивача Побєдаш Х.М, подала до суду 18.11.2025 заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 21 листопада 2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом встановлено, що 06 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та ОСОБА_1 06.03.2024 укладено договір про споживчий кредит №59429150, за умовами якого сума кредиту становить 3 000 грн, строк кредитування 730 днів, зі сплатою 365% річних за користування кредитом.
Відповідачка не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 3 000 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 становить 17 880 грн, з яких: 3 000 грн тіло кредиту, 14 880 грн проценти за користування кредитом.
08 липня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №058-07/25.
Згідно з реєстру боржників до договору факторингу №058-07/25 від 08.07.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №59429150 на суму 17 700 грн.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
ТОВ «Факторинг Партнерс» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки ТОВ «Еко Фін» передало йому право вимоги за вищевказаним договором.
ТОВ «Факторинг Партнерс» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодилася з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості за тіло кредиту підлягає задоволенню.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У статтях 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Указами Президента України №№ 64/2022, 65/2022, 69/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З урахуванням вказаних положень Закону, з 24.02.2022 на всій території Україні діють умови особливого періоду.
На підтвердження обставин поширення на неї положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надала витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №263 від 16.09.2024, згідно якого, солдат ОСОБА_1 призначена з 06.09.2024 на посаду навідника-оператора взводу навчально-бойового озброєння та техніки 2 навчального механізованого батальйону НОМЕР_2 .
Згідно довідки ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_1 брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період з 11.08.2024 по 13.09.2024.
Також ОСОБА_1 надала копію військового квитка, згідно якого відповідачка з 30.04.2024 проходить військову службу.
ОСОБА_1 документована посвідченням серії НОМЕР_4 .
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Отже, доводи позивача про відсутність документів спростовуються, адже копія військового квитка, надана відповідачкою є належним доказом.
З огляду на викладені норми Закону та досліджені докази, на ОСОБА_1 , як військовослужбовця, що проходить службу в Збройних Сил України під час загальної мобілізації з 30 квітня 2024 року, розповсюджується дія ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якої таким особам проценти за користування кредитом не нараховуються.
Кредитний договір укладений 06.03.2024, тоді як ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 30.04.2024, а, тому, проценти нараховані у період з 06.03.2024 по 30.04.2024 є правомірними.
Згідно виписки за кредитом, у період з 06.03.2024 по 30.04.2024 ОСОБА_1 нараховані відсотки у розмірі 1 650 грн (55 днів х 30 грн).
Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 4 650 грн, з яких: 3 000 тіло кредиту; 1 650 грн відсотки за період з 06.03.2024 по 30.04.2024. У частині нарахованих відсотків після того як ОСОБА_1 була мобілізована на військову службу позовні вимоги задоволенню не підягають.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, 629,99 грн (26% задоволених позовних вимог).
02 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» уклали договір про надання правової допомоги №02-07/2024.
Згідно витягу з акту №14 про надання юридичної допомоги від 21.07.2025 ОА «Лігал Ассістанс» надано послуги у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 9 000 грн, з яких: 3 000 грн надання усної консультації з вивчення документів; 6 000 грн складення позову заяви про стягнення боргу.
На переконання суду заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості позов, адже позов є типовим, враховуючи, що адвокат кожен раз подає тотожні позови, не є необхіднім усна консультація, яка зайняла 2 години.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог в сумі 1 000 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Таким чином судові витрати становлять в загальному 1 629,99 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
У іншій частині позовних відмовити.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2025 року.
Суддя В.Я.Бондар