Справа № 515/866/25
Провадження № 2/515/1160/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги, з урахування зменшення розміру позовних вимог, обґрунтовано тим, що 17.01.2020 року відповідачем особисто підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погоджено наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювальна кредитна лінія до 50 000,00 гривень, в процесі користування рахунком кредитний ліміт збільшився до 75 000,00 гривень; тип кредитної картки - картка «Універсальна»; строк кредитування 20 років; процентна ставка, відсотків річних - 43,2 %. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 42 %.

Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив сплачувати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 19.05.2025 року відповідач має заборгованість 63 232,63 гривень, яка складається з 50 560,56 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 12 672,07 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Оскільки відповідач своєчасно не сплачував банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із 2 422,20 грн сплаченого судового збору.

Рух справи

12 червня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І.

19 червня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито справу прийнято до розгляду та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19 серпня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області замінено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Татарбунарського районного суду Одеської області.

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.

ОСОБА_1 не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 ознайомлений з матеріалами справи (а.с. 59), і саме за його заявою замінено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, судом не ставиться під сумнів обізнаність відповідача про судове засідання, зокрема й про те, що призначене на 27 листопада 2025 року.

Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

17.01.2020 відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, згідно якої, останній діючи на підставі власного волевиявлення згідно ст. 634 ЦК України приєднався до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою http://privatbank.ua/terms, в редакції затвердженій Протоколом засідання Правлінням Банку № 8 від 19.02.2019 року.

Дана Заява про приєднання до Умов та правил надання послуг також містить в р. 1 Істотні умови Договору «Кредитні картки»: основні умови кредитування п. 1.2, в якому, у тому числі, зазначено тип кредиту, сума кредитного ліміту: для карт «Універсальна» - 50000,00 грн., для карт «Універсальна Gold»-75000,00грн., мета отримання кредиту споживчі цілі, строк кредитування 20 років, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом; в п. 1.3 міститься розмір процентної ставки, відсотки річних: 43,2% для карт «Універсальна», 42,0% для карт «Універсальна Gold», тип процентної ставки: фіксована; в п. 1.4. містяться умови повернення кредиту, кількість платежів, їх розмір, періодичність внесення; п.1.5 встановлено розмір процентної ставки при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту, відсотків річних, яка складає: 86,4% - для карт «Універсальна», 84,0% для карт «Універсальна Gold»; в р. 2 визначено Істотні та інші умови Договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка»; право дострокового повернення кредитних коштів. Також, у розділі «Преамбула» визначено, у тому числі, правила, порядок та умови кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки Клієнта, обов`язки Банку, відповідальність Сторін за несвоєчасне виконання будь-якого грошового зобов`язання, а також строк дії Договору, який починається з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє о повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Згідно Довідки про видані картки, ОСОБА_1 була видана 17.01.2020 картка «Універсальна» № НОМЕР_1 термін дії 12/23 та 06.06.2024 картка «Універсальна» № НОМЕР_2 термін дії 09/27.

Як визначено вказаними вище умовами у Заява про приєднання до Умов та правил надання послуг підписаної відповідачем 17.01.2020, строк дії Договору починається з дати встановлення кредитного ліміту на картці та згідно наданої позивачем Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 відбувся 17.01.2020 р. із подальшим встановленням кредитного ліміту в сумі 1 000 грн., який в подальшому збільшився, станом на 01.01.2025 року кредитний ліміт становить 0,00 грн.

Таким чином, судом встановлено наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин зі споживчого кредитування за наданими відповідачу позивачем кредитними коштами за відкритим кредитним рахунком.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 року № 75 (далі - Положення №75) встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України.

Відповідно до пунктів 59, 61, 62 Положення № 75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях регістри, зокрема, особові рахунки та виписки з них, які повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20.

Позивачем надано Виписку за договором б/н за період з 17.01.2020 по 20.05.2025 по особовому кредитному рахунку відкритому на відповідача за стартом кредитного рахунку за номером картки № НОМЕР_1 на який було встановлено кредитний ліміт.

Згідно наданої Виписки за договором б/н за період з 17.01.2020 по 20.05.2025 встановлено використання з 22.01.2020 кредитними коштами наданими позивачем, у тому числі, шляхом їх переказу, здійснення покупок, оплата товарів, послуг, тощо, а також здійснення операцій з поповнення кредитного рахунку готівковим та безготівковим шляхом, нарахування та списання відсотків за користування кредитом у зазначений період.

Отже, наданими доказами підтверджується виникнення зобов`язань відповідача перед позивачем щодо повернення використаних кредитних коштів в порядку визначеному кредитним договором б/н від 17.01.2020.

Зазначена вище Виписка по особовому кредитному рахунку відкритому на відповідача, також підтверджує і часткове виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 17.01.2020, однак не в повному обсязі, враховуючи, що як встановлено, надані позивачем кредитні кошти не були повернуті відповідачем у повному обсязі на рахунок позивача, у зв`язку з чим наявна заборгованість в загальній сумі 77 732,63 грн, що встановлено із вказаної вище Виписки.

Розмір заборгованості відповідача за договором про надання банківських послуг б/н від 17.01.2020 та його складові визначено у наданому позивачем розрахунку заборгованості, згідно якого, відповідач має заборгованість станом на 19.05.2025, яка становить 77 732,63 грн та складається з наступного: 65 060,56 грн заборгованості за тілом кредитом, 12 672,07 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Доказів, що відповідачем у повному обсязі або частково погашена існуюча заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 17.01.2020, на дату розгляду судом справи по суті, матеріали справи не містять, як і не міститься доказів на спростування вимог позивача.

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України,відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 629 ЦК України країни договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні спору спростувати доводи позову покладається на відповідача, а не на суд, особливо при заочному порядку розгляду справи.

У такому випадку суд повинен розглянути позов і визначити розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону.

У справі, яка розглядається, за встановлених обставин, суд вважає доведеним укладання між сторонами кредитного правочину, отримання, користування кредитними коштами, а також наявність непогашеної кредитної заборгованості, і на спростування цих обставин суду доказів не надано.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи, що боржник, отримавши від позивача кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання.

За вказаних обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 січня 2020 у розмірі 63 232,63 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 50 560,56 грн, заборгованості за простроченими відсотками у сумі 12 672,07 грн.

Щодо судових витрат

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», то з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 526, 625, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 січня 2020 у розмірі 63 232,63 (сімдесят сім тисяч сімсот тридцять дві гривень 63 копійок) грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 50 560,56 грн, заборгованості за простроченими відсотками у сумі 12 672,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Грушевського, 1Д;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя К. І. Олійник