ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7015/22 Номер провадження 22-ц/814/4178/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представники позивача адвокати Молчанова Ю.Ю., Барчук А.В.

представник відповідача Кисельова В.С.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Молчанової Юлії Юріївни

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2025 року, постановлену суддею Яковенко Н. Л., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Молчанової Юлії Юріївни про перегляд судового рішення

у цивільній справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

15.09.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Молчанова Ю.Ю. звернулася до суду з заявою про перегляд судового рішення у цивільній справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди за нововиявленими обставинами, в якій просила суд поновити ОСОБА_1 строк подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.08.2023 у справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія АТ «Українська залізниця», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди. Рішення Київського районного суду міста Полтави від 07.08.2023 у справі №552/7015/22 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити нове: скасувати наказ виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 02.04.2022 №130/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника резерву провідників пасажирських вагонів виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця»; стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по день ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі; стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн (т.5 а.с. 97-103).

Заява мотивована тим, що заявник вважає, що зміна нормативного акту, на якому ґрунтувалось судове рішення (Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»), є нововиявленою обставиною, оскільки відповідні положення закону, що поліпшують становище особи (у даному випадку працівника, позивача у справі), мають зворотну силу відповідно до статті 58 Конституції України. Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору» від 01.05.2025 №4412-IX внесено зміни до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»: статтю 5 відповідного закону доповнено частиною третьою такого змісту: у період дії воєнного стану працівник, робоче місце якого розташоване на територіях активних бойових дій, який відсутній на роботі, не підлягає звільненню на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Час відсутності на роботі такого працівника не підлягає оплаті та не зараховується до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України «Про відпустки». Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору» від 01.05.2025 №4412-IX в частині доповнення статті 5 частиною третьою відповідного змісту, набув чинності 14.06.2025. Відповідно до внесених змін встановлена заборона звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у період дії воєнного стану працівника, робоче місце якого розташоване на територіях активних бойових дій, який відсутній на роботі. Зазначені зміни безпосередньо впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Так, позивач була звільнена за пунктом 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (прогул) 01.04.2022 (із урахуванням зміненої дати судом касаційної інстанції 02.04.2022) у період воєнного стану, при цьому робоче місце позивача було розташоване у м. Харкові, що входило на той період до територій активних бойових дій. Такі обставини є істотними, з урахуванням того, чи ці обставини вплинули б на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Про існування відповідних обставин, які заявник вважає нововиявленими, ОСОБА_1 дізналася за наступних обставин. Після ухвалення судом апеляційної інстанції у вказаній справі ОСОБА_1 з метою збереження життя та здоров`я в умовах запровадженого воєнного стану виїхала за кордон, з липня 2024 перебуває під тимчасовим захистом іншої держави, що підтверджується наданим документом про проживання. На території держави, де перебуває ОСОБА_1 , не розповсюджуються офіційні друковані видання, у яких оприлюднюються нормативно-правові акти, зокрема Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору». Не мала ОСОБА_1 і можливості дізнатися про наявність таких обставин і через офіційні вебсайти органів державної влади, оскільки ураховуючи ризики хакерських атак, доступ до державних ресурсів обмежується географічно, частина державних сайтів (ресурсів) недоступна за кордоном (надають доступ лише для користувачів з українськими IP-адресами і ці обставини є загальновідомими). До того ж, оприлюднення нормативно-правового акту на веб-сайті не прирівнюється до офіційного оприлюднення в офіційних друкованих виданнях. 02.09.2025 позивач у справі ОСОБА_1 у всесвітній мережі натрапила на статтю «Прогул працівника: нові заборони для звільнення під час воєнного стану», у якій проаналізовано відповідні зміни та викладено висновок про заборону звільняти за прогул на територіях активних бойових дій. Після ознайомлення із даною статтею ОСОБА_1 звернулася до особи, що надає правничу допомогу, отримала консультацію щодо можливості застосування відповідних норм на правовідносини, що мали місце у 2022, що і стало підставою для подання цієї заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення в цивільній справі №552/7015/22 за нововиявленими обставинами - залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано з пропущенням встановленого цивільним-процесуальним законом строку, такі строки, з огляду на вимоги ст. 126, ч. 2 ст. 424 ЦПК України, не підлягають поновленню, заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Молчанова Ю.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані положення ст. 424 ЦПК України, що призвело до постановлення помилкової ухвали. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Водночас, згідно з п.1 ч.2 ст. 424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Останнім абзацом ч.2 ст. 424 ЦПК України передбачено, що строки, передбачені цією частиною (тобто частиною другою), не можуть бути поновлені. Тобто присічним строком та строком, який не може бути поновлений, є саме строк, визначений саме п.1 ч.2 ст. 424 ЦПК України, відповідно до якого заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.08.2023 у справі №552/7015/22, про перегляд якого просить заявник за нововиявленими обставинами, набуло законної сили 11.06.2024 (дата ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції). Тобто відповідна заява подана заявником у межах присічного строку (який дійсно не може бути поновлений), у межах трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Заявником подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд рішення, визначеного п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України (протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення). Звертаючись до суду із відповідною заявою, заявник просив поновити строк, визначений п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, який є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст. 127 ЦПК України. Тобто, отримавши відповідну заяву, суд першої інстанції мав перевірити відповідність заяви про перегляд рішення загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, перевірити доводи заявника щодо часу, коли заявник дізнався про наявність вказаних ним обставин, у випадку необхідності вирішити подане клопотання про поновлення процесуального строку, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України. Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду поданої заяви. Зазначені обставини дають підстави вважати, що ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укрзалізниці» Кисельова В.С. просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, ОСОБА_1 15.09.2025 звернулася до Київського районного суду м. Полтави із заявою про перегляд судового рішення у справі №552/7015/22 за нововиявленими обставинами (т.5 а.с. 97-103).

Заява сформована в системі «Електронний суд» 12.09.2025.

У своїй заяві просила поновити ОСОБА_1 строк подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.08.2023 у справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця»; скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 07.08.2023 у справі №552/7015/22 та ухвалити нове, яким скасувати наказ виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» від 02.04.2022 №130/ОС «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника резерву провідників пасажирських вагонів виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця»; стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2022 по день ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі; стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Як на нововиявлену обставину, заявник вказує на набуття чинності 14.06.2025 Законом України від 01.05.2025 №4412-IX «Про внесення змін до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору», яким встановлена законодавча заборона звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у період дії воєнного стану працівника, робоче місце якого розташоване на територіях активних бойових дій.

Зазначає, що заява подана на підставі пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України (істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

До суду із заявою позивач звернулася 15.09.2025, заява сформована у системі «Електронний суд» 12.09.2025, тобто, з пропуском встановленого тридцятиденного строку з часу набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору» від 01.05.2025, який набрав чинності 14.06.2025.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 424 ЦПК України передбачено, що строки, передбачені цією частиною, не можуть бути поновлені, крім строку, передбаченого для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.

З врахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано з пропущенням встановленого цивільним-процесуальним законом строку, такі строки не підлягають поновленню, тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Статтею 424 ЦПК України встановлені процесуальні строки, протягом яких учасники справи можуть подати заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

За змістом зазначеної норми закону з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, відповідна заява може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України), але не пізніше трьох років з дня набрання таким рішенням законної сили (п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України).

Строки, передбачені ч. 2 ст. 424 ЦПК України, не можуть бути поновлені, крім строку, передбаченого для перегляду судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яке набуло статусу остаточного, після спливу десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, за умови що заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подана протягом тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Тобто, встановлений трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

Відповідно до положень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4, визначений абзацом 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України (у чинній редакції п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України) місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст. 73 ЦПК України (у чинній редакції ст. 127 ЦПК України). Встановлений абзацом 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України трирічний строк (в чинній редакції п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України) для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України (в чинній редакції п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України), є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.

Тобто, зі змісту наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що трирічний строк, визначений п. l ч. 2 ст. 424 ЦПК України, не є строком на подачу стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки. Саме трирічний строк, визначений п. l ч. 2 ст. 424 ЦПК України є присічним і поновленню не підлягає.

Згідно матеріалів справи вбачається, що 12.09.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Молчановою Ю.Ю. в системі «Електронний суд» сформовано заяву про перегляд рішення Київського районного суду м. Полтави від 07.08.2023 у цивільній справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди за нововиявленими обставинами, тобто в межах трирічного строку, передбаченого п. l ч. 2 ст. 424 ЦПК України.

При цьому, представником ОСОБА_1 адвокатом Молчановою Ю.Ю. заявлено клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд судового рішення у цивільній справі №552/7015/22 за нововиявленими обставинами, що відповідає вимогам п.6 ч.3 ст. 426 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що пропущений ОСОБА_1 строк подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає поновленню відповідно ч.2 ст. 424 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, оскільки ОСОБА_1 фактично пропустила строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який є процесуальним (тридцять днів), і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст. 127 ЦПК України.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Молчанової Юлії Юріївни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2025 року - скасувати.

Справуза заявою представника ОСОБА_1 адвоката Молчанової Юлії Юріївни про перегляд судового рішення у цивільній справі №552/7015/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди за нововиявленими обставинами направити для продовження розгляду до суду першої інстанції та вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов