Справа № 752/545/25
Провадження № 2-о/752/128/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

з участю секретаря - Пулинець Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщені Голосіївського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року в системі «Електронний суд» ОСОБА_1 , через адвоката Куропата О.В. (ордер, свідоцтво - т.1 а.с.138,139), звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 02 лютого 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що 17 серпня 2020 року ОСОБА_3 на підставі контракту було прийнято на військову службу в Збройні Сили України та з 12 вересня 2020 року він знаходився у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 . На підставі наказу командира частини № 405-РС від 04 жовтня 2022 року отримав звання «молодший сержант».

Вказується, що заявниця та ОСОБА_3 були знайомі з 2017 року, мали активне спілкування, але згодом розійшлися, з листопада 2023 року почали знову спілкуватися, між ними виник романтичний зв`язок. На час відновлення активного спілкування заявниця проживала у Франції, у зв`язку з розвитком відносин було прийнято рішення повернутися до України. На час приїзду заявниці до України (01 січня 2024 року), ОСОБА_4 проходив військову службу в Харківській області. З метою створення сім`ї та спільного проживання, заявниця орендувала в м. Харькові квартиру - пара спільно вибирала житло: першу квартиру орендував ОСОБА_3 , а другу квартиру з 02 лютого 2024 року орендувала заявниця. До орендованих квартир приїжджав ОСОБА_3 під час своїх відпусток. Крім того, заявниця їздила до ОСОБА_3 за місцем за місцем несення служби, що фактично було за 5 км від лінії фронту.

Заявниця вказує, що з ОСОБА_3 були знайомі 7 років, вже у січні 2024 року ОСОБА_3 освідчився в коханні. Враховуючи, що він був діючим військовослужбовцем та через введення воєнного стану, вони вирішили одружитися - датою та часом державної реєстрації шлюбу обрано 22 березня 2024 року о 10:00 год у Першому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Весілля не планували святкувати, але були придбані весільні обручки, святковий одяг та торт.

Разом з тим, 22 березня 2024 року зареєструвати шлюб не вдалось, оскільки в цей день та напередодні місто Харків зазнало чергового масованого ракетного обстрілу збоку окупанта -рф, що призвело до знеструмлення міста та розташованих по близу населених пунктів. Заявниця та ОСОБА_3 вирішили питання реєстрації шлюбу відкласти до наступної слушної нагоди. 14 травня 2024 року ОСОБА_3 отримав вогнепальне поранення, перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі у м. Харкові, з 27 травня 2024 року - на лікуванні у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4», де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 23 червня 2024 року ОСОБА_3 було поховано на Лісовому кладовищу в м.Києві. Організацією поховання займалась заявниця.

Заявниця зазначає, що факт проживання однією сім`ю з померлим ОСОБА_3 підтверджується фотознімками, зробленими вдома та під час сумісного відпочинку. Наявність спільного бюджету підтверджується роздруківками з банкінгу та квитанціями про перерахування коштів від заявниці ОСОБА_3 та від нього заявниці. Заявниця займалась погашенням його фінансових боргових зобов`язань, перебувала під час лікування поряд з ОСОБА_3 .

Зазначається, що встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу необхідно з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Заявниця, посилаючись на норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Сімейного Кодексу (далі - СК) України, Постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 168 від 28 лютого 2022 року та № 974 від 25 грудня 2013 року в редакції від Постанови КМУ від 18 червня 2024 року № 714, просить заяву задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року відкрито окреме провадження, призначено судове засідання, витребувано з Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відповідну інформацію (т.1 а.с.147-149).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи сестру ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , 1988 року народження (т.1 а.с.207-209).

У системі «Електронний суд» представником Міністерства оборони України - ОСОБА_15 (довіреність т.1 а.с.189-191) подано письмові пояснення (т.1 а.с.181-192).

Заперечуючи проти доводів заяви, вказується, що спільне проживання жінки та чоловіка без шлюбу відповідно до ч.2 ст.21 СК не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Заявницею не надано достатніх та належних доказів на підтвердження спільного проживання із загиблим однією сім`єю, надані докази не підтверджують факту веденні спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, набуття майна. Сам пособі факт перебування заявниці із загиблим у близьких стосунках, не може свідчити про те, вони проживали однією сім`єю; обставини, які наводить заявниця не мають ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Посилання заявниці на спільні витрати необхідно підтвердити фактами створення (придбання) особистого майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, купівлі майна для спільного користування, які засвідчують реальність сімейних відносин. Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та що заявниця та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Вказується, що у зазначений заявницею період як проживання однією сім`єю, військослужбовець проходив проходив військову службу у військовій частині, виконував військові обов`язки та бойові завдання та в цей час проживав разом з особовим складом за місцем дислокації військової частини, що у свою чергу не заперечується заявницею (т.1 а.с.181-192).

У судовому засіданні представник заявника та заявниця заяву підтримали, просили її задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даної заяви, наводила доводи, аналогічні у письмових запереченнях.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про судовий розгляд повідомлялась шляхом судових повісток за адресою, наданою ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. а.с 137). На адресу суду повернулись конверти із причиною повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Свідок ОСОБА_5 суду повідомила, що є подругою заявниці ОСОБА_6 , товаришують 7-8 років. Знає, що ОСОБА_6 з ОСОБА_7 перебували у сімейних відносинах приблизно з 2023 року. Особисто пару не бачила, оскільки перебуває у декреті, живе у Київській області, але постійно спілкувалась з ОСОБА_6 по відеозв`язку, там же і свідок познайомилась із ОСОБА_7 . Підтвердила, що пара планувала весілля, двічі подавали документи у РАЦС, але спочатку у ОСОБА_7 були проблеми із документами, а потім через обстріл Харкова розпис не відбувся. Повідомила, що після повернення ОСОБА_6 в Україну, вони жили у квартирах у Харкові, у пари була собака. Коли ОСОБА_7 зробив пропозицію ОСОБА_6 , вона у той же день першій зателефонувала і розказала про це свідкові. ОСОБА_7 міг радитись із свідком що подобалось ОСОБА_6 , щоб зробити їй приємно. ОСОБА_6 багато розказувала свідку про покупки для квартири. Пара підтримувала один одного, завжди були разом коли ОСОБА_7 приїжджав. Бюджет був спільний: він був військовим, отримував забезпечення, вона займалась виготовленням капкейків. Після поранення ОСОБА_6 була поруч з ОСОБА_7 і у м. Харкові, і у м. Києві, де він помер. Похованням ОСОБА_7 повністю займалась ОСОБА_6 .

Стороною заявниці також було надану нотаріальну завірену заяву свідка ОСОБА_8 від 21 липня 2025 року (т. 2 а.с. 20). Разом з тим, враховуючи норми ч. 1 ст. 213 ЦПК України щодо безпосереднього дослідження доказів судом, а також те, що заяв про виклик і допит свідка ОСОБА_8 , у порядку ст. 91 ЦПК України не надходило, та цей свідок надав нотаріусу пояснення, проте, хоча і повідомляв, що попереджався про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, проте не приводився судом до присяги свідка, а тому суд визнає вказаний доказ недопустимим.

Вислухавши пояснення представника заявниці, заперечення представника заінтересованої особи, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Як убачається з матеріалів справи та підтверджується паспортом громадянина України, заявницею у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.32-33).

Як вбачається з копії паспорта, місцем народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: с. Зелене Вільнянського району Запорізької області, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17 серпня 2020 року, 04 жовтня 2022 року йому присвоєно звання молодший сержант.

14 травня 2024 року ОСОБА_9 отримав поєднане вогнепальне осколкове поранення при під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини в районі населеного пункту Вільшани Куп`янського району Харківської області, про що вказано у довідці військової частини НОМЕР_1 від 26 травня 2024 року № 225/9/558

ОСОБА_10 проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону у м.Харкові з 15 травня по 27 травня 2024 року; з 27 травня 2024 року - у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 4».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис № 10119.

21 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 надіслано сповіщення сім`ї № 455 ОСОБА_1 про те, що її цивільний чоловік, молодший сержант ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після отримання поранень, під час виконання бойового завдання щодо захисту незалежності України. Смерть настала в стаціонарі КНП «КМКЛ» № 4 м. Києва.

На запит ОСОБА_1 21 червня 2024 року отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання.

Договір-замовлення № 3.57319 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 від 21 червня 2024 року та договір-замовлення на облаштування місце поховання було укладено ОСОБА_1 . Заявником було здійснено оплату ритуальних служб на суму 6 208,04 грн відповідно до фіскального чека від 21 червня 2024 року.

На запит адвоката Куропати О.В. ІНФОРМАЦІЯ_4 06 грудня 2024 року листом № 1159/12/1266 повідомлено, що особисте розпорядження ОСОБА_3 на випадок своєї загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги у ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутнє, також відсутня інформація щодо наявності такого розпорядження і у військовій частині НОМЕР_1 . Відсутні і заяви про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . Вказується, що щодо складу сім`ї загиблого наявна інформація, а саме: мати - ОСОБА_12 , 1965 року народження, сестра - ОСОБА_2 , 1988 року народження.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06 лютого 2025 року, запис про батька ОСОБА_3 - ОСОБА_13 зроблено на підставі заяви матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка згідно інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 06 лютого 2025 року померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Листом № 265/33.1-32 від 06 лютого 2025 року Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив суд, що актові записи про шлюб та народження дітей у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо.

Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №244/4801/13-ц, від 23.09.2019 у справі №279/2014/15-ц, від 10.10.2019 у справі №748/897/18, від 11.12.2019 у справі №712/14547/16-ц, від 18.12.2019 у справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 у справі №490/10757/16-ц, від 25.09.2024 у справі № 461/8250/20.

Звертаючись до суду з даною заявою заявниця вказує, що метою встановлення факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_3 є забезпечення реалізації права на отримання гарантованої державою одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству й тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для неї значення. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення зазначеного факту, і, як було встановлено в судовому засіданні, не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Як вказує заявниця, у січні 2024 року вона переїхала на постійне місце проживання до м. Харкова, який був найбільш наближеним до місця дислокації ОСОБА_3 , з яким вона підтримувала стосунки з 2017 року. Під час відпусток ОСОБА_3 вони жили в орендованих квартирах як чоловік та жінка однією сім`єю.

Відповідно до договору оренди житлового приміщення (квартири) № 3 від 01 травня 2024 року заявник орендувала квартиру за адерсою: АДРЕСА_2 , строком на 6 місяців.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 заявник надала скриншоти переписок у месенджерах, в яких вони обговорюють оренду квартири, купівлю побутових речей у квартиру, придбання собаки. У листуванні зізнаються один одному у почуттях, пересилають спільні фотографії, у тому числі фото весільних обручок.

У судовому засіданні були досліджені аудіо та відеозаписи пари, на яких вони гуляють із собакою, відпочивають на природі, перебувають у квартирі. Зокрема ОСОБА_14 показує речі, які вони купила у квартиру та купила ОСОБА_3 , розповідає про лічильники у квартирі. Пара називає один одного чоловіком та жінкою.

На підтвердження ведення спільного бюджету заявником надано банківські квитанції, відповідно до яких у період з 02 лютого 2024 року до 14 червня 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 переказували один одному грошові кошти від 1 000,00 грн до 60 000,00 грн.

Окрім того, за матеріалами справи пара планувала весілля - 05 березня 2024 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 подали заяву про державну реєстрацію шлюбу через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (Портал Дія), що підтверджується інформацією Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17 квітня 2025 року.

Відповідно до заяви № 8025 про державну реєстрацію шлюбу, сформованої на Порталі Дія, дата реєстрації шлюбу була призначена на 22 березня 2024 року.

Як вказує заявник, у день, коли повинна відбутись державна реєстрація шлюбу - 22 березня 2024 року м. Харків зазнав масованого ракетного обстрілу, внаслідок чого місто було знеструмлено та реєстрація шлюбу не відбулась. Повідомлені заявником обставини підтверджуються наданими роздруківками новин з інтернет - ресурсів за 22 березня 2024 року.

Аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, обставини, встановлені в ході розгляду справи, показання свідка, суд дійшов висновку, що суду надано достатньо доказів для встановлення факту постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , без реєстрації шлюбу у період з 22 березня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, визначаючи доведеним саме такий період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мали намір укласти шлюб 22 березня 2024 року, а також той факт, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо обставини того, що спільне проживання заявниці та ОСОБА_3 не було постійним, то на переконання суду, статус ОСОБА_3 , який був діючим військовослужбовцем та забезпечував захист незалежності України, є тією об`єктивною обставиною, яка повинна враховуватись та не впливати на доведеність факту спільного проживання однією сім`єю за наявності інших ознак, притаманних подружжю: спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки

Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків, підтверджується дослідженими судом доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 21, 25 СК України, ст.ст. ст. 2, 3, 4, 10, 13, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22 березня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - Мінстерство оборони України, адреса: АДРЕСА_5, код ЄДРПОУ НОМЕР_4.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , 1988 року народження, адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя А.В.Слободянюк