Справа № 276/1111/25
Провадження по справі №2/276/623/25
24 листопада 2025 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
за участю секретаря судового засідання Дашенко Д.А.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В обґрунтування позову представник ТОВ «Діджи Фінанс» зазначає, що 18.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено електронний кредитний договір №7804106.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до відповідача.
Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд справи, ухвалу направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які відповідач не отримав у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.
Згідно із ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, що згідно ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням особи про розгляд справи.
За таких обставин, відповідач є належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.
Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №7804106 про надання споживчого кредиту (а.с.14-23).
Відповідно до п. 9.8. договору (Розділ 9), відповідач, підписавши вказаний договір підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000,00 грн. (п.1.3. договору); строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту визначена в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до договору, згідно якої строк дії договору закінчується 13.04.2025.
Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.
Знижена процентна ставка становить 2,09 % в день та застосовується у разі, якщо споживач до 18.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 18.04.2024 року або 19.04.2024 року (п.2.2 договору).
Згідно п.6.4. договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 240,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 80,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C7536».
19.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до кредитного Договору № 7804106 від 18.04.2024 року. Додаткову угоду підписано за допомогою електронного підпису Позичальника одноразовим ідентифікатором (а.с.32-33).
Згідно з п.1.1 зазначеної Додаткової угоди Сторони домовились збільшити суму кредиту на 3300,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору:
1.1 Викласти п.1.3 Договору в новій редакції:
1.2. Викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається.
1.3. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що: денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,19% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 100723,40 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 100354,13 грн.
Згідно п.7 Додаткової угоди Дана Додаткова угода та Додаток 1 в редакції від 19.04.2024 року є невід`ємною частиною Договору. Всі терміни та скорочення, що використовуються в цій Додатковій угоді мають таке ж значення, що і в Договорі.
Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком 1 від 19.04.2024 До Договору про надання споживчого кредиту № 7804106 від 18.04.2024 року.
ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 на його картковий рахунок, що підтверджується відповідним документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
27.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (далі - Клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» (далі Фактор) за плату належні йому Права Вимоги до Боржників (а.с.27-31).
Згідно п.1.1 вказаного Договору факторингу Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги до Боржників. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно п.1.2 Договору факторингу ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 1.6 Договору факторингу встановлено, що Права вимоги вважаються прийнятими Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру Боржників (Додаток №3).
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Авентус Україна» передало своє право вимоги позивачу.
Однак, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача згідно укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» Договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року.
Водночас, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження підписання сторонами Договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №3, після чого право вимоги вважається відступленим Фактору (п.1.2, п.1.6 Договору факторингу).
Підписаного сторонами Договору факторингу та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого, як це встановлено п.1.2, п.1.6 Договору факторингу, Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги, матеріали справи не містять.
Крім того, позивачем не надано до суду повної копії договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року.
Так, в наданій позивачем копії договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року відсутні визначені п.10.11 Договору додатки, що складають його невід`ємну частину, а саме: Додаток № 1 Форма Реєстру Божників в електронній формі; Додаток № 2 Форма Додаткова інформація до Реєстру Боржників в електронній формі; Додаток № 3 Форма Акту прийому-передачі Реєстру Боржників в електронній формі; Додаток № 4 - Форма Акту прийому-передачі Документації в електронній формі; Додаток № 5 Форма Картки обліку Договору (Розрахунку заборгованості), в електронній формі.
Таким чином, копія наданого суду Договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року є неповною та не відображає узгоджені та затверджені сторонами форми Додатків №1-№5 до Договору, зокрема, форму Реєстру Боржників, та форму Акту прийому-передачі Реєстру Боржників. Тим самим не доведено, що долучена до матеріалів позовної заяви копія витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року, в який включена інформація щодо боржника ОСОБА_1 , є витягом з Реєстру Боржників, сформованим згідно умов Договору факторингу, а саме згідно затвердженої його сторонами форми Додатку №1.
Отже, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених Договором факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року, а відтак - що його майнове право порушено і підлягає судовому захисту.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
У своїй позовній заяві ТОВ «Діджи Фінанс» просило розглянути справу за відсутності його представника, та на підставі наявних у справі доказів, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів заявлено не було, позивач в позовній заяві вказав на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи позивача, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо недоведеності позивачем переходу до нього права вимоги до відповідача згідно Договору факторингу №27.11/24-Ф від 27.11.2024 року.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 13, 76-79, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України,-
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7804106 від 18.04.2024 року відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя А.С.Семенюк