Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1542/25
Провадження № 2/935/496/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду з вказаним позовом у якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 36 975,72 грн.

В обгрунтування позову вказує, що позивач, як суб?єкт ринку газу, з 01.11.2018р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України.

Зазначають, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та є даного об`єкту нерухомості.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Вказує, що відповідачем постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Таким чином, вважає, що відповідач приєднався до умов Договору шляхом заявочного приєднання.

Відповідач являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витягі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку позивача.

Зазначає, що позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів.

Вказує, що в період у період з червня 2023 року по травень 2025 року відповідачкою було спожито природний газ на загальну суму 36 975,72 грн., вартість якого залишилася не сплачена у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному вище розмірі, яку позивач просить стягнути.

Представник позивача адвокат Рудницький Ю.І. у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи без їх участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечує щодо задоволення позову оскільки сплатив заборгованість у розмірі 36 975,72 грн.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.01.2021 року є співвласником житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , його частка становить 77/100.

У довідці про фінансовий стан споживача природного газу ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз" вказано, що ОСОБА_1 , є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , на його ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 , EIC код 56XM12L00005927Х. Розмір заборгованості складає 36 975,72 грн. (а.с. 9).

17 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ «ГК Нафтогаз України» 36 975,72 грн. заборгованості за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 .

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст.714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ч.1 ст.901 ЦК України.

Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши зібрані й досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить сплата споживачем вартості спожитого природного газу у розмірі 36 975,72 грн. здійснена 17.10.2025 року. Відповідач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом із тим 17 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ «ГК Нафтогаз України» 36 975,72 грн. заборгованості за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 .

Представник позивача у поданій до суду заяві від 06.11.2025 року підтримав позов та просив задовольнити у повному обсязі. Тобто уже після сплати відповідачем заборгованості.

Згідно ч.1, 3 ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 4 ст 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що представник позивача у поданій до суду заяві від 06.11.2025 року підтримує позов повністю, розгляд справи просить здійснювати без їх участі. До суду не надходило заяв про відмову від позову у зв`язку із сплатою відповідачем заборгованості вже після звернення позивача із позовом, тому суд розглянув справу по суті відповідно до наданих доказів. Враховуючи, що відповідач погасив повністю заборгованість, яка є предметом спору, тобто зобов`язання із сплати суми боргу за спожитий природний газ виконано у повному обсязі, тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 36 975,72 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду за результатом розгляду справи по суті про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 36 975,72 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» , місцезнаходження 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1,

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Повне судове рішення складено 21.11.2025 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО