РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/13699/23

Провадження № 22-ц/4815/1189/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом/

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом/

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Власик Вікторією Яківною на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2025 року (ухвалене у складі судді Левчука О.В., повний текст рішення суду складено 26 травня 2025 року) у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Житлово-будівельний кооператив "Планета" про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Планета-Рівне" про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Житлово-будівельний кооператив "Планета" про поділ майна.

Позов обґрунтовував тим, що з 08.09.1979 сторони перебували у шлюбі. В 1982 році заселилися у кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , де й зареєстрували своє місце проживання. 3 цього часу він постійно мешкає за вказаною адресою.

За період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні сумісні кошти сплатили відповідне паєнагромадження в сумі 6800 руб, що становило на той момент повну загальну вартість паєнагромадження (повного розміру пайового внеску) вказаної квартири.

У повному обсязі пайовий внесок погашений сторонами станом на квітень 1990 року.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262932537 від 24.06.2021 відповідачка вказана власницею спільної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 12.12.2008 Виконавчим комітетом Рівненської міської ради.

Вказував, що наразі у нього з відповідачкою виник спір щодо користування їхньою спільною квартирою.

Вважав, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю сторін і йому у цьому майні належить на праві власності 1/2 частка житла.

Просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності сторін та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

09 жовтня 2023 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Планета-Рівне" про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заяви вказувала, що ОСОБА_1 в первісному позові не зазначено все спільне майно подружжя, яке підлягає поділу між сторонами.

Так, в період зареєстрованого шлюбу окрім квартири АДРЕСА_2 , сторонами було придбано автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, універсал, кузов НОМЕР_2 вартістю 150 000 грн., земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Рівненський район, Рясниківська сільська рада, площею 2,38 га, кадастровий номер: 56212863С|0:05:001:0255 вартістю 70 000 грн. та 50 вуликів з 50 бджолосім`ями вартістю по 2500 грн. кожен на загальну суму 125 000 грн.

Після набуття права власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, ним користувався та користується на даний час виключно відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , між сторонами відсутня домовленість про порядок поділу даного майна та не досягнуто згоди щодо порядку користування ним.

Також виключно відповідач ОСОБА_1 займається бджолярством, використовує 50 вуликів з 50 бджолосім`ями, які розташовані в АДРЕСА_3 на присадибній земельній ділянці біля належного йому на праві особистої приватної власності житлового будинку. Земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с/рада Рясниківська, площею 2,38 га, кадастровий номер: :05:001:0255, володіє, користується та розпоряджається також виключно відповідач ОСОБА_1 , який ще в 2015 році передав її в оренду ТОВ сільськогосподарському підприємству "Імені Воловікова". Також відповідач має у приватній власності ще декілька земельних ділянок в даному населену пункті.

Пояснює, що перебувала в числі членів ЖБК "Планета" і за нею закріплена двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , вартість якої членом ЖБК сплачена повністю. В квартирі АДРЕСА_2 проживає та є зареєстрованою тільки ОСОБА_2 , відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 має у власності інше житло, а саме - успадкований ним після смерті матері будинок в АДРЕСА_3 .

Просила суд виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 вартістю 600 000 грн., виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, універсал, кузов НОМЕР_2 вартістю 150 000 грн., земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с/рада Рясниківська, площею 2,38 га, кадастровий номер: :05:001:0255 вартістю 70 000 грн. та 50 вуликів з 50 бджолосім`ями вартістю по 2500 грн. кожен на загальну суму 125 000 грн. та вирішити питання про стягнення грошової компенсації як рівницю у вартості поділеного майна.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2025 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Житлово-будівельний кооператив "Планета" про поділ майна задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, по 1/2 частині за кожним, право власності на: квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Планета-Рівне" про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, універсал, кузов НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 22 500, 00 грн.

У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, а тому підлягає поділу шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 частині за кожним. Наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, універсал, кузов НОМЕР_2 із стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 22 500, 00 грн.

Спірна земельна ділянка була набута ОСОБА_3 за час шлюбу, але в порядку спадкування, відтак вона є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що вулики з бджолосім`ями були відчужені ОСОБА_3 в період перебування сторін у шлюбі, а також відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів їх вартості, здійснення їх відчуження чи використання їх на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, суд дійшов висновку, що зустрічний позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 , через її представника адвоката Власик Вікторію Яківну, оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_2 перебувала в числі членів ЖБК "Планета" і за нею закріплена двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , вартість якої членом ЖБК сплачена повністю.

В квартирі АДРЕСА_2 проживає та є зареєстрованою тільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 . Відповідач за зустрічним позовом має у власності інше житло, а саме успадкований ним після смерті матері будинок в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою, виданою на його ім`я № 723 від 19.12.2018 р.

Судом також було залишено без уваги, що між сторонами склались вкрай неприязні відносини, що унеможливлює їх спільне проживання в одному помешканні, оскільки ОСОБА_2 тяжко хворіє (ішемічна хвороба серця), та за станом здоров`я їй протипоказано хвилювання

Висновок суду про не доведеність ОСОБА_2 вартості 50 вуликів з 50 бджолосім`ями, які були розташовані в АДРЕСА_3 , які були спільним майном подружжя та без згоди ОСОБА_2 відчужені ОСОБА_1 є помилковим.

Не погоджується з висновком суду, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за адресою Рівненська область. Рівненський район, с/рада Рясниківська площею 2.38 га кадастровий номер: :05:001:0255 не є спільним майном подружжя. ОСОБА_1 не було доведено, що дане нерухоме майно є його особистою приватною власністю.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ухвалити нове рішенням, яким виділити в особисту приватну власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою Рівненська область. Рівненський район, с/рада Рясниківська площею 2.38 га кадастровий номер : :05:001:0255 вартістю 70 000 гри. та 50 вуликів з 50 бджолосім`ями вартістю по 2500 грн. кожен на загальну суму 125 000 грн, вирішити питання про стягнення грошової компенсації як рівницю у вартості поділеного майна.

15 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Фінкевич В.Г. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що ОСОБА_2 вводить в оману суд, стверджуючи, що земельна ділянка площею 2,38 га кадастровий номер :05:001:0255 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Рясниківської сільської ради Рівненського району Рівненської області є спільною власністю подружжя.

Зазначена земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_1 , оскільки набута ним в порядку спадкування від матері ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.12.2003 року.

Зазначає, що основний об`єкт спору квартира є спільною сумісною власністю подружжя, і ОСОБА_1 так само як і ОСОБА_2 має право в ній проживати.

Просить про залишення рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

ОСОБА_2 та її представник - адвокат Власик В.Я. у судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, котрі з"явилися у судове засідання, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 08.09.1979 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14.11.2023 у справі №569/14349/23.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 262932537 від 24.06.2021, за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно довідки № 17 від 07.04.2022, виданої головою Житлово-будівельного кооперативу "Планета" М.Новаком, ОСОБА_2 є членом ЖБК "Планета" з 1981 року. Згідно з даними відомостями про сплату пайового внеску ЖБК станом на квітень 1990 року вартість кооперативної квартири АДРЕСА_1 у розмірі 6 800 рублів сплачена у повному обсязі. Загальна площа квартири складає 49,5 кв.м., житлова 28,6 кв.м.

Відповідно до довідки, що видана 26.09.2023 № 17 Головою Правління ОСББ "Планета-Рівне", ОСОБА_2 перебувала в числі членів ЖБК "Планета" і за нею закріплена квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 49,5 кв.м., житлова площа 28,6 кв.м. Хто, коли та в якій сумі вносив кошти як вступний внесок так і пайові внески на вищевказану квартиру ОСББ "Планета-Рівне" невідомо.

Згідно довідки № 723 від 19.12.2018, виданої Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, ОСОБА_1 належить житловий будинок господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,125 га, на якій знаходяться п`ятдесят вуликів, в них п`ятдесят бджолосімей.

Відповідно до довідки №1020 від 08.11.2023, виданої Бабинською сільською радою Рівненської області, в с. Рясники Рівненського району Рівненської області на імя гр. ОСОБА_1 бджолосімей не зареєстровано.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348450180 від 28.09.2023, ОСОБА_1 належить земельна ділянка на території Рівненського (колишнього Гощанського) району Рівненської області площею 2.38 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС) від 10.11.2023 № 31/122 аз -17-2023, відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за ОСОБА_1 в період з 1980 року по жовтень 2023 року зареєстровано 16.03.2002 транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, 1990 року випуску.

У висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 17.03.2025 № 2667-Е, проведеної на підставі ухвали Рівненського міського суду від 12 червня 2024 року, встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на дату проведення дослідження становить 1 720 620,00 грн (один мільйон сімсот двадцять тисяч шістсот двадцять). Поділ в натурі квартири АДРЕСА_1 між двома співвласниками, з дотриманням рівності ідеальних часток, а саме: по 1/2, технічно неможливий (а.с. 182, том 1).

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норми статті 60 СК України передбачають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Матеріалами справи підтверджується, що під час перебування сторін у шлюбі ними набуто у спільну власність подружжя квартиру АДРЕСА_1 . Факт членства ОСОБА_2 у ЖБК "Планета" з 1981 року, не спростовує обставин набуття спірної квартири у спільну власність подружжя, шляхом внесення вступного та пайових внесків подружжям зі спільних коштів.

За ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі №125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) від вказано, що "право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України)".

Як роз`яснено Верховним Судом у постанові Великої Палати від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) відсутність конструкції ("за наявності одночасно") в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Оскільки ОСОБА_2 не доведено неподільності спірної квартири, не внесено на депозитний рахунок суду вартості частки, місцевим судом правомірно здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання за кожним зі сторін права власності по 1/2 частині, відмовивши у задоволенні вимог ОСОБА_2 про виділ цієї квартири в її особисту приватну власність.

Окрім того, припинення права ОСОБА_1 на частку у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 завдасть істотної шкоди його інтересам, так як належний останньому житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_3 , непридатний для проживання, що підтверджується актом обстеження від 01.12.2023 (а.с. 97).

Доводи апеляційної скарги про помилковість віднесення судом до особистої власності ОСОБА_6 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с/рада Рясниківська, площею 2,38 га, кадастровий номер: :05:001:0255 не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2003 р.н. 2339, зазначена вище земельна ділянка набута ОСОБА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яке належало померлій ОСОБА_5 на підставі сертифікату на земельну частку пай серії РВ №0050547 від 14.10.1996. ОСОБА_6 успадкував право на земельну частку пай у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Рясниківське" Гощанського району Рівненської області.

На підставі розпорядження голови Гощанської райдержадміністрації від 29.08.2008 №432 ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №107709 в обмін на сертифікат на земельну частку пай серії РВ №0050547 від 14.10.1996.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто. Законодавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування.

Оскільки спірна земельна ділянка набута ОСОБА_1 в порядку спадкування, вона є його особистою приватною власністю та на неї не поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про компенсацію вартості відчужених ОСОБА_1 вуликів з бджолосім`ями не підлягають до задоволення, у зв`язку з їх недоведеністю.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно довідки № 723 від 19.12.2018, виданої Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, ОСОБА_1 належить житловий будинок господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,125 га, на якій знаходяться п`ятдесят вуликів, в них - п`ятдесят бджолосімей.

Відповідно до довідки №1020 від 08.11.2023, виданої Бабинською сільською радою Рівненської області, в с. Рясники Рівненського району Рівненської області на ім`я гр. ОСОБА_1 бджолосімей не зареєстровано.

Як правильно встановлено місцевим судом, спірні вулики з бджолосім`ями були відчужені ОСОБА_1 в період перебування сторін у шлюбі, а тому, за умови відсутності доказів їх відчуження ОСОБА_1 проти волі іншого з подружжя, чи використання на свій розсуд, не в інтересах чи потреби сім`ї, суд дійшов висновку, що зустрічний позов в цій частині до задоволення не підлягає. Окрім того, ОСОБА_2 не надано жодних доказів вартості таких вуликів та бджолосімей.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Власик Вікторією Яківною залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.