Справа № 487/1853/23
Провадження № 2/487/177/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., представника позивача Литвина С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2014 р. у розмірі 44948,57 грн та судові витрати, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.

06 вересня 2023 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення яким вирішено: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 14.06.2018 станом на 14.02.2023 у розмірі 44948,57 грн, яка складається з: 36328,58 грн заборгованість за кредитом; 8619,99 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 22 січня 2024 року скасовано вказане заочне рішення та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив задовольнити позов.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися повторно, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив не подали.

У зв`язку з повторною неявкою відповідача та його представника та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 15 квітня 2014 АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 20.08.2014, 24.12.2016, 21.09.2020 були видані кредитні картки та встановлені такі кредитні ліміти: 28.11.2015 1000,00 грн, 23.06.2016 2 500,00 грн, 29.05.2017 5 000,00 грн, 29.08.2017 7 000,00 грн, 19.10.2017 9 000,00 грн, 03.08.2018 13 000,00 грн, 21.09.2020 17 000,00 грн, 18.06.2021- 19 000,00 грн, 14.12.2021 36 000,00 грн, 26.12.2022 0,00 грн.

З виписки за договором за період з 20.08.2014 16.02.2023 встановлено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами (том. 1 а.с. 58-65).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.02.2023 становить 44 948,57 грн і складається з: 36 328,58 грн заборгованість за кредитом; 8619,99 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У Анкеті-заяві від 15 квітня 2014 року зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до справи Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву.

Додані до позову Умови не підписані відповідачем, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тому відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19) та від 04 вересня 2019 року (справа №382/1131/18, провадження №61-4057ск19), яка згідно ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Тому, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи та не містить підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 квітня 2014 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Відповідачем підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків тощо. У анкеті-заяві відповідачем надана лише згода на те, що він зобов`язується знайомитися зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті.

Не підтверджує узгодження з банком нарахування відсотків і надання банком на обґрунтування проведеного розрахунку кредитної заборгованості до позову копії паспорту споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 21.09.2020, та у якому перелічені умови кредитування.

Ця інформація надана позичальнику значно пізніше, ніж підписана ним анкета-заява, на підставі якої банком проведені нарахування, зокрема відсотків.

Окрім цього паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, Постанова КЦС ВС від 22.11.2023 № 619/1384/21 (61-8064св23).

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, вимога Банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 8619,99 грн є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіло кредиту) у сумі 36 328,58 грн.

Представник відповідача та відповідач відзив на позов не подали, а, посилаючись у заяві про перегляд заочного рішення на неправильність розрахунків Банку, свого розрахунку не надали.

Отримання відповідачем кредиту та користування ним підтверджується випискою за договором. Суми, які сплачувались відповідачем, враховані в розрахунку заборгованості. Окрім цього, часткова оплата відповідачем за цим договором, що не заперечувалось відповідачем, також свідчить що відповідач отримав кредитні кошти.

Відповідач скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд та не надав суду доказів на спростування доводів позивача, а звівся лише до оцінки доказів, наданих позивачем. Обов`язок доказування власної правової позиції у справі не може полягати лише у спростуванні протилежною стороною доводів іншої сторони, а насамперед полягає у доведенні стороною власної правової позиції.

За такого суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів та наявність заборгованості у розмірі, зазначеному судом вище.

Враховуючи наведені правові висновки та встановлені у справі обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 36 328,58 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2174,04 грн (81%).

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2014 року станом на 14.02.2023 у розмірі 36328,58 грн заборгованість за кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2174,04 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: З.М. Сухаревич