Справа № 462/7793/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Залізничний районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участю секретаря судового засідання Ковбаси К. П.,

представника позивача Афанасьєвої Л. П.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

Уповноважений представник позивача ПАТ «СК «Уніка» - адвокат Афанасьєв С. В., 07.10.2024 року (вх. № 22684) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить стягнути з відповідача в порядку суброгації, на користь позивача страхове відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 356 170 грн 00 коп. та витрати пов`язанні з розглядом справи. Позивач також просить проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2023 року о 18 год. 10 хв. в м. Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: «BMW X5» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Audi S7» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 п.16.13 Правил дорожнього руху України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП серії ААД номер 507727.

Відповідно до Постанови Залізничного районного суду м. Львова по справі №462/5689/23 від 02 липня 2024 року: згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД N? 507727 від 21.07.2023 року ОСОБА_2 , 21.07.2023 року о 18 год. 10 хв. за адресою: м. Львів, перехрестя вул. Виговського-Кульчицької, керуючи транспортним засобом

«BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснюючи поворот ліворуч не надав дорогу транспортному засобу «Audi S7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався на рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення, вказані транспортні засоби отримали множинні пошкодження

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху. Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 органом поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Постанови Залізничного районного суду м. Львова по справі №462/5689/23 від 02 липня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито, у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Дана Постанова набрала законної сили 15 липня 2024 року, не була скасована та не була надіслана на новий розгляд, а відповідно є законною та обґрунтованою.

Також зазначає, що 17 серпня 2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» N?245003/4088/0000060. Предметом даного Договору були майнові інтереси страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням та розпорядженням зокрема транспортним засобом «Audi S7» державний номерний знак НОМЕР_2 . Так, з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок страхового випадку звернувся страхувальник, складеного страхового акту, відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, позивач 18.08.2023 року здійснив виплату ОСОБА_4 страхового відшкодування у сумі 356 170 грн 57 коп.. Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то в силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку суброгації. За наведеного, просить позов задовольнити..

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 07.10.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 74).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 07.10.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. (а.с. 75).

Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 12.11.2024 року. (а.с. 76).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.11.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. (а.с. 77-79).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.03.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 124-126).

Позиція учасників справи.

Уповноважений представник позивача ПАТ «СК «Уніка» - адвокат Афанасьєва Л. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Уповноважений представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Возний О. Й., у судове засідання не з`явився. 26.11.2025 року подав до Залізничного районного суду м. Львова заяву у якій просив відкласти судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак не подав жодних належних доказів на підтвердження вище зазначеного.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

З огляду на зазначене суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи які не з`явились, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для ухвалення судом законного та об`єктивного рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 21.07.2023 року о 18 год. 10 хв. за адресою: м. Львів, перехрестя вул. Виговського-Кульчицької, керуючи транспортним засобом «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_4 , здійснюючи поворот ліворуч не надав дорогу транспортному засобу «Audi S7», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався на рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулось зіткнення, вказані транспортні засоби отримали множинні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху (далі ПДР). Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 органом поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП..

Так, копією постанови Залізничного районного суду м. Львова № 462/5689/23 від 02.07.2023 року, стверджується, що суд ухвалив: провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 30-34).

З матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як користувача транспортного засобу «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_4 , не була застрахована (а.с 35).

Також судом встановлено, що 17.08.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 245003/4088/0000060, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із застрахованим автомобілем марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_4 , сплатити особі, яка має право керувати ТЗ на законній підставі, страхове відшкодування. Строк дії договору - до 17.08.2023 року. (а.с.12-13).

Так ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про подію за ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО № 245003/4088/0000060/1 від 24.07.2023 року (а.с. 38).

Згідно копії протоколу огляду транспортного засобу від 03.09.2021 року складено список назв складової, опис пошкоджень та тип ремонтної операції (а.с. 23-33).

Копією страхового акта № 5 стверджується, що прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 356 170 грн 57 коп. (а.с. 65).

Згідно копії платіжного доручення № 107259 від 18.08.2023 року стверджується, що ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» сплатило ОСОБА_4 356 170 грн. 57 коп. (а.с. 66).

Претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу за вих. № 589/1-2 від 25.07.2024 року стверджується, що представник ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звертався до відповідача щодо вирішення досудового порядку можливості погашення заборгованості (а.с. 67-68).

Судом, також, досліджено матеріали адміністративної справи №462/5689/23 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №507727 від 21.07.2023 року, схему місця ДТП яка сталася 21.07.2023 року о 18 год 10 хв. на перехресті вулиць Виговського-Кульчицької, висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 4260-Е від 20.05.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №462/5689/23, з якого вбачається, що водій автомобіля «BMW X5», повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, відповідно до вимог п.п. 16.6, 1.10 (стосовно значення терміну «дати дорогу»), 10.1 ПДР повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо або повертали праворуч, перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а виявивши наближення зустрічного автомобіля «Audi S7», який виїхав із крайньої лівої смуги призначеного для зустрічного руху боку дороги у крайню праву смугу - згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Також, у висновку експерта зазначано, що якщо водій автомобіля «Audi S7» перестроївся у праву смугу ще до початку зміни напрямку руху автомобіля «BMW X5» ліворуч, то у такій дорожній обстановці причин технічного характеру, які б не дали змоги водію автомобіля «BMW X5» виконати вимоги п.16.6 ПДР та дати дорогу автомобілю «Audi S7», який рухався в зустрічному напрямку, і таким чином запобігти ДТП, не вбачається. Так матеріалами справи підтвердженно наявність вини відповідача у вчиненні ДТП та нанесення матеріальної шкоди.

Окрім цього, судом досліджено оригінал Звіту № 26152 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 10.08.2023 року та інші докази, які містяться у матеріалах справи.

Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, згідно яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Так, згідно зі ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року вбачається, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

За правилами ст. 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року).

Процесуальним законодавством встановлено стандарти мотивування судових рішень, вищі та суворіші за ті базові та мінімальні, які гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції та відповідною практикою ЄСПЛ щодо порушення цієї норми. А саме, п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України імперативно зобов`язує суд цивільної юрисдикції надати в мотивувальній частині судового рішення мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «РуїзТоріха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, § 29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що в рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

Мотиви прийняття рішення та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що стороною позивача доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано.

За таких обставин, вимоги позивача до відповідача, як винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, є суброгацією, так, у даному випадку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані.

З урахуванням того, що ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатило застрахованій особі, яка постраждала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повну суму відновлювального ремонту у розмірі 356 170 грн. 57 коп. та факт того, що відповідачем не було надано жодних доказів на спростування фактів викладених у позовній заяві, справу про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності не спростовано вину відповідача, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № 005314 від 25.09.2024 року (а.с. 9) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 342 грн. 56 коп.

З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 5 342 грн. 56 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 356 170 (триста п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят) грн. 57 коп. страхового відшкодування у порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 5 342 (п`ять тисяч триста сорок дві) грн. 56 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6В);

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: