Справа № 466/5891/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2997/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Савуляка Р. В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року позовні вимоги Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1 до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 про визнання права власності задоволено повністю.

Визнано право власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 256,8 кв. м, згідно технічного паспорту інвентарний номер 13 від 10.04.2023 року.

Зустрічний позов ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1 про визнання права на користування квартирою - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 право на користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 256,8 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1 сплачений судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., 00 коп.

Рішення суду в апеляційному порядку 29 серпня 2025 року оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу після спливу більше року з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме, для долучення клопотання про поновлення строку із зазначенням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження з відповідними доказами.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржником долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Проте, в вищенаведеному клопотанні відсутні докази причин пропуску строку на апеляційне оскарження та обставин щодо пропуску строку.

Перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року необхідно відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв. Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 квітня 2020 року у справі №450/3537/17.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення ухвалене Шевченківським районним судом м. Львова 03 січня 2024 року, повний текст судового рішення складено 04 січня 2025 року.

Апеляційна скарга подана лише 29 серпня 2025 року, тобто після спливу більше року з моменту проголошення та складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається що в судовому засіданні, яке відбулось 03 січня 2024 року, приймала участь представник відповідачки Думич І.І. У судовому засіданні, представник відповідачки ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримала, просила зустрічний позов задовольнити та визнала вимоги первісної позовної заяви.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься заява (а.с. 153), з якої вбачається, що ОСОБА_1 28 серпня 2024 року звернулася до суду першої інстанції з заявою про видачу копії рішення та 17 вересня 2024 року отримала копію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року.

Отже, достовірно знаючи про дату судового засідання, скаржник не вжила заходів до отримання повного тексту судового рішення після складення повного тексту рішення судом першої інстанції, а звернулася до суду першої інстанції лише 28 серпня 2024 року та з апеляційною скаргою лише 29 серпня 2025 року, тобто з суттєвим пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Таким чином скаржником не наведено та не долучено доказів наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року.

Вказана апеляційна скарга подана до Львівського апеляційного суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені у апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні скаржником апеляційної скарги й не виправдовують значний (понад 1 рік) пропуск процесуального строку на її подання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З матеріалів справи не вбачається, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений обставинами непереборної сили.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Колегія суддів, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року, подана більше як через рік з моменту складення повного тексту судового рішення, та у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 січня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцять днів з дня її складення.

Ухвала складена і підписана 21 листопада 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р. В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.