УХВАЛА

21 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 335/170/25

провадження № 61-14487ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Івана Івановича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 16 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення компенсації половини вартості майна, внесеного подружжям під час шлюбу у власність приватних підприємств на загальну суму 22 230 300,00 грн.

11 квітня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом

Цирулевським Р. О. через підсистему систему «Електронний суд» подано заяву про забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що 12 вересня 2003 року між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 зареєстрований Орджонікідзевським ВДРАЦС РС Запорізького МУЮ, про що 12 вересня 2003 року складено відповідний актовий запис № 298 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня

2023 року у справі № 335/7479/23, залишеним у силі постановою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року, шлюб між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 розірвано.

Перебуваючи у шлюбі з 12 вересня 2003 року, сторони вели спільний бюджет та спільне господарство, здійснювали спільні витрати та спільні заощадження, за рахунок спільних коштів купували майно, зареєстрували та створивши приватні підприємства, створивши спільний сімейний фармацевтичний бізнес, для розвитку якого докладали як спільні зусилля, так і спільні грошові кошти, за рахунок яких набували нерухоме майно, які використовують для ведення бізнесу.

Так, з метою ведення спільного сімейного бізнесу, його розвитку та отримання прибутку за рахунок спільних коштів та спільними зусиллями сторонами були створені: 1) приватне підприємство «ВІТАФАРМА» (далі - ПП «ВІТАФАРМА»), яке створене 02 лютого 2011 року, засновником та кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_1 ; 2) приватне підприємство «МАКСФОРТ» (далі - «ПП МАКСФОРТ»), яке створене: 21 жовтня 2016 року, кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_1 , засновником є ПП «ВІТАФАРМА» та ПП ВКФ «АКВА ВИТА», засновником яких в свою чергу є знову ж таки ОСОБА_1 .

З метою розвитку спільного сімейного бізнесу, через створені підприємства, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснювали купівлю нерухомого майна, право власності на яке реєструвалось за юридичними особами, через яких вівся бізнес - ПП «ВІТАФАРМА» та ПП «МАКСФОРТ».

Окрім цього, ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , після реєстрації шлюбу, спільно сформували статутний капітал та вели господарську діяльність приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «АКВА-ВИТА» (далі - ПП ВКФ «АКВА ВИТА»), яке було зареєстровано ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу, однак у період перебування

в зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з веденням господарської діяльності, разом набували за рахунок спільних коштів та доходів - нерухоме майно, право власності яке реєстрували також за ПП ВКФ «АКВА ВИТА».

У період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ім`я ПП «ВІТАФАРМА» набуто наступне майно:

1. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 , приміщення 305. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 060.

2. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

3. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою:

АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

4. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою:

АДРЕСА_4 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

5. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою:

АДРЕСА_5 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

6. Нежитлове приміщення хлібного магазину, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

7. Нежитлові приміщення 12-1, 12-2, 12-3, 12-4, розташовані за адресою: АДРЕСА_7 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

8. Нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_8 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Нерухоме майно використовується для ведення бізнесу, а саме розміщення мережі аптек.

У період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ім`я ПП «МАКСФОРТ» набуто наступне майно:

1. Ціле вбудовано-прибудоване приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_9 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

2. Будівля філії банку літ. А-3, розташована за адресою:

АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Дане нерухоме майно використовується для розміщення мережі аптек.

Також, в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ім`я ПП ВКФ «АКВА ВИТА» набуто наступне майно:

1. Будівля, нежитлова, розташована за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

2. Нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_12 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7674321.

3. Нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_13 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 15027059.

4. Нежиле приміщення, ХІІ підвалу та першого поверху (літ.А-4), розташоване за адресою: АДРЕСА_14 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3892875.

5. Нежиле приміщення, літ. А-5, розташоване за адресою:

АДРЕСА_15 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4810585.

6. Нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_16 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16114566.

7. Нежиле приміщення, літ. А-5, розташоване за адресою:

АДРЕСА_17 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1077051.

8. Нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_18 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1412148.

9. Нежиле приміщення, літ. А-5,А4, розташоване за адресою: АДРЕСА_19 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13435018.

Вище перелічене майно використовується для розміщення мережі аптек.

З листопада 2022 року ОСОБА_2 ініціював процес поділу майна подружжя, шляхом ініціації позасудового вирішення спору та обговорення порядку поділу майна

з ОСОБА_1 , однак досягти згоди щодо поділу майна не вдалось.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м. Львова

з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, яким зокрема просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності корпоративні права та нерухоме майно, яке належить ПП «ВІТАФАРМА», ПП «МАКСФОРТ» та ПП ВКФ «АКВА ВИТА», а також визнати за ОСОБА_2 права власності на 70 % нерухомого майна, щодо кожного з об`єктів нерухомості, зазначених вище, та стягнути компенсацію 1/2 частки внеску до статутного капіталу виходячи з розміру статутного капіталу вказаного в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (без врахування половини вартості внесеного майна). Тобто предметом позову було фактично визнання права власності на 70 % нерухомого майна, набутого в період шлюбу, у власність приватних підприємств подружжя, та компенсацію 70 % частки внеску до статутного капіталу виходячи з суми статутного капіталу, визначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 листопада 2023 року у справі № 461/2733/23 позовні вимоги задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , право власності за кожним по 1/2 частки наступних об`єктів нерухомого майна:

- нежитлове приміщення № 225, площею 72,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104;

- нежитлове приміщення № 226, площею 88,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_20 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104;

- нежитлове приміщення, площею 58,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_21 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:101;

- нежилі приміщення № 8а,10,11,15 групи приміщень № 1, загальною площею

53,7 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_22 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- квартиру, літ. Я4-3, загальною площею 87,95 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_23 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- нежитлове приміщення, літ. А-3, площею 117,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_24 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- земельну ділянку, загальною площею: 0,0857 га, з кадастровим номером :01:001:0002, розташована за адресою: АДРЕСА_25 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203;

- приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 89,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_25 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203;

- нежитлове приміщення площею 52,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_26 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- приміщення будівлі торгівельного центру /літ. Б/, площею 39,7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- нежитлове приміщення, літ. А, загальною площею 61,5 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_28 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- нежитлове приміщення № 139, група приміщень (в літ. «А»), загальною площею

65,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_29 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0;

- приміщення № 8 будівлі торгівельного центру /літ.Б/, площею 68,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_30 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: ;

- нежиле приміщення № 3, літ.Р2, площею 21,0 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_31 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11691410;

- нежиле приміщення № 23, розташоване за адресою:

АДРЕСА_32 , площею 36,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1473442.

- 29/100 частки нежитлового приміщення № 4, літ.Р2-2,Р3-2, загальною площею 211,7 кв. м, розташованого за адресою:

АДРЕСА_31 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33851364.

Також ОСОБА_2 було заявлено про стягнення компенсації 70 % частки внеску до статутного капіталу, виходячи з суми статутного капіталу, зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (без врахування вартості майна), і суд в цій частині задовольнив позовні вимоги частково в розмірі 1/2 частини.

Відмовляючи в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 корпоративних прав та нерухоме майно, яке належить ПП «ВІТАФАРМА», ПП «МАКСФОРТ» та ПП ВКФ «АКВА ВИТА», а також визнання за ОСОБА_2 права власності на 70 % нерухомого майна, щодо кожного з об`єктів нерухомості, зазначених вище, суд першої інстанції зазначив, що «Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя, або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства».

Оскільки ОСОБА_2 обрав невірний спосіб захисту та просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, що належить приватним підприємствам, суд не розглядав питання виплати частки статутного капіталу, виходячи з половини вартості майна підприємств.

Таким чином, оскільки створення та відповідно формування статутного капіталу ПП «ВІТАФАРМА», ПП «МАКСФОРТ», а також формування статутного капіталу ПП ВКФ «АКВА ВИТА» сторонами здійснювалось спільно - за рахунок спільних коштів та спільних зусиль сторін, за рахунок спільних коштів здійснювалось придбання нерухомого майна, яке за рішенням сторін реєструвалось на праві власності за їх приватними підприємствами, ОСОБА_2 має право на виплату компенсації половини частки статутного капіталу, виходячи з половини вартості нерухомого майна, внесеного подружжям до приватних підприємств під час перебування

в шлюбі, а саме - 22 230 300,00 грн шляхом стягнення з ОСОБА_1 такої суми коштів, як компенсації половини дійсної вартості частки статутного капіталу.

З метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 було відправлено пропозицію про взяття участі у переговорах.

ОСОБА_2 вказує, що листом від 28 листопада 2022 року він звернувся до ОСОБА_1 з повідомленням про ненадання згоди на розпорядження будь-яким майном, яке є спільною сумісною власністю, а також статутними капіталами та майном ПП ВКФ «АКВА ВИТА» та ПП «ВІТАФАРМА» оскільки такі є об`єктами спільної сумісної власності нашого подружжя.

Проте, ОСОБА_1 , нібито проводивши перемовини щодо позасудового врегулювання поділу майна, скористалась цим періодом для того, щоб вживати заходи для ухилення від рівноцінного поділу майна.

ОСОБА_2 вважає, що розуміючи ситуацію та те, що спільно набуте за час шлюбу майно є спільним сумісним майном та підлягає поділу в рівних частинах, ОСОБА_1 як власниця ПП ВКФ «АКВА ВИТА», почала вживати заходи із здійснення махінацій щодо ПП ВКФ «АКВА ВИТА».

Так, 14 грудня 2022 року, ОСОБА_1 , без повідомлення ОСОБА_2 , здійснила дії, щодо державної реєстрації змін до відомостей про ПП ВКФ «АКВА ВИТА», звільнила керівника ОСОБА_2 , та самостійно стала керівником з 14 грудня 2022 року.

У подальшому ОСОБА_1 , з метою приховування спільного майна 22 березня

2023 року здійснила дії, щодо відчуження частки в статутному капіталі ПП ВКФ «АКВА ВИТА» на користь ОСОБА_3 - їх сина.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29 червня 2023 року у справі № 908/1339/23 (908/1600/23), залишеним в силі Постановою апеляційного господарського суду від 25 січня 2024 року та Постановою Верховного суду

від 05 вересня 2024 року- позовні вимоги ОСОБА_2 , щодо незаконного відчуження ОСОБА_1 частки у статутному капіталі задоволено повністю, встановлено, що « ОСОБА_1 за спірним правочином розпорядилася спільною сумісною власністю без згоди позивача, а обдаровуваний при цьому діяв недобросовісно, оскільки знав (не міг не знати), що між його батьками існує спір про поділ майна».

Після того, як рішенням Господарського суду Запорізької області від 29 червня

2023 року у справі № 908/1339/23 (908/1600/23) скасовано відчуження

ОСОБА_1 частки в статутному капіталі ПП ВКФ «АКВА ВИТА», остання знов здійснила відчуження частки в статутному капіталі на користь своєї новоствореної компанії ТОВ «ІНВЕСТГАЛ», а також здійснила зменшення статутного капіталу ПП ВКФ «АКВА ВИТА» до 100 000,00 грн.

Після пред`явлення ОСОБА_2 позову в рамках справи № 461/2733/23 до Галицького районного суду м. Львова, ОСОБА_1 , було здійснено відчуження нерухомого майна, набутого подружжям під час шлюбу на ім`я приватних підприємств.

ОСОБА_1 вийшла зі складу учасників ПП ВКФ «АКВАВИТА».

В зв`язку з цим 17 грудня 2024 року передано у власність ОСОБА_1 (новостворений реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060):

- нежиле приміщення, літ.А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_15 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4810585.

- нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_16 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16114566.

- нежиле приміщення, літ.А-5, розташоване за адресою: АДРЕСА_17 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1077051.

- нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_18 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1412148.

- -нежиле приміщення, літ.А-5,А4, розташоване за адресою: АДРЕСА_19 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 13435018.

Таким чином, ОСОБА_1 у період розгляду спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, остерігаючись стягнення компенсації 1/2 частки в статутному капіталі, виходячи з вартості майна приватних підприємств, яке було набуте в період перебування в шлюбі у зв`язку з спільним веденням фармацевтичного бізнесу, діє недобросовісно та активно здійснює відчуження, виведення майна з власності приватних підприємств, з метою приховання реальної вартості частки в статутному капіталі, яка підлягає компенсації, що в свою чергу може унеможливити виконання рішення суду про стягнення значної суми грошових коштів у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_1 22 230 300,00 грн, як компенсації вартості частки ОСОБА_2 у приватних підприємствах, виходячи

з дійсної вартості майна, існує обґрунтований та великий ризик того, що

ОСОБА_1 здійснить переоформлення належного їй нерухомого майна з метою його приховання та унеможливлення у разі задоволення позову, виконання рішення суду про стягнення значної суми грошових коштів.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме:

1) Нежиле приміщення, загальною площею 54,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_13 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

2) Нежиле приміщення, загальною площею 54,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_13 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

3) Нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №2) (в літ. А), загальною площею 55 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_33 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

4) Приміщення (група приміщень), нежитлове приміщення, загальною площею

50,4 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_12 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

5) Приміщення (група приміщень), нежиле приміщення, ХІІ підвалу та першого поверху (літ. А-4), загальною площею 299,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_34 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06.

6) Нежиле приміщення, загальною площею 39,3 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_18 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

7) Нежиле приміщення, літ. А-5, загальною площею 44 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_35 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

8) Нежиле приміщення, загальною площею 52,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_16 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

9) Нежиле приміщення, літ. А-5,А4, загальною площею 94,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_19 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

10) Нежиле приміщення, літ. А-5, загальною площею 84,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_17 . Реєстраційний номер об`єктанерухомого майна: 060.

11) Земельну ділянку, загальною площею: 0,0213 га, кадастровий номер: :01:007:6000. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253.

12) 1/2 частину квартири літ. Я4-3, загальною площею 87,95 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_36 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

13) Нежитлове приміщення, загальною площею 53,3 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_37 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

14) 1/2 частину приміщення, загальною площею 72,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_38 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

15) 1/2 частину приміщення, загальною площею 88,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_39 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

16) 1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 58,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_21 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

17) 1/2 частину нежилого приміщення № 8а,10,11,15 групи приміщень № 1, розташовані за адресою: АДРЕСА_40 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

18) Житловий будинок, загальною площею 91,7 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_9 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

19) Нежитлові приміщення, загальною площею 258,8 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_41 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

20) 1/2 частки нежитлового приміщення, літ. А-3, загальною площею 117,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_24 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

21) Будівлю нежитлову, загальною площею 64,7 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

22) 1/2 частину Земельної ділянки, загальною площею: 0,0857 га, кадастровий номер: :01:001:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_25 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203.

23) 1/2 частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 89,6 кв. м, розташований за адресою:

АДРЕСА_25 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 203.

24) 1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 52,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_26 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

25) 1/2 частину приміщення будівлі торгівельного центру /літ.Б/, загальною площею 39,7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

26) 1/2 частину нежитлового приміщення, літ. А, загальною площею 61,5 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_42 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

27) Квартиру, загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, розташована за адресою:

АДРЕСА_43 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

28) Квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_44 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

29) 1/2 частину приміщення будівлі торгівельного центру /літ.Б/, загальна площа 68,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

30) Нежитлове приміщення, літ. А, загальною площею 65,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_42 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21070047.

31) 1/2 частину нежитлового приміщення, літ. Р (2), загальною площею 21,0 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_45 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11691410.

32) 1/2 частину 29/100 частки нежитлового приміщення, літ. Р2-2,Р3-2, загальною площею 211,7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_46 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33851364.

33) Будинок житловий, розташований за адресою: АДРЕСА_47 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10362334.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 червня

2025 року, заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката

Цирулевського Р. О. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя задоволено.

Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме:

Нежиле приміщення, загальною площею 54,1 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_13 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежиле приміщення, загальною площею 54,1 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_13 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2) (в літ. А), загальною площею 55 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_33 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Приміщення (група приміщень), нежитлове приміщення, загальною площею

50,4 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_12 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Приміщення (група приміщень), нежиле приміщення, ХІІ підвалу та першого поверху (літ.А-4), загальною площею 299,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_48 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06.

Нежиле приміщення, загальною площею 39,3 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_18 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежиле приміщення, літ. А-5, загальною площею 44 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_49 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежиле приміщення, загальною площею 52,9 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_16 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежиле приміщення, літ. А-5,А4, загальною площею 94,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_19 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежиле приміщення, літ. А-5, загальною площею 84,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_17 . Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 060.

Земельна ділянка, загальною площею: 0,0213 га, кадастровий номер: :01:007:6000. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 253.

1/2 частину квартири літ. Я4-3, загальною площею 87,95 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_50 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060.

Нежитлове приміщення, загальною площею 53,3 кв. м, розташована за адресою:

АДРЕСА_37 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

1/2 частину приміщення, загальною площею 72,8 кв. м, розташоване за адресою:

АДРЕСА_51 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

1/2 частину приміщення, загальною площею 88,9 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_52 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 58,2 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_21 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

1/2 частину нежилого приміщення № 8а, 10, 11, 15 групи приміщень № 1, розташовані за адресою: АДРЕСА_40 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Житловий будинок, загальною площею 91,7 кв. м, розташований за адресою:

АДРЕСА_9 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Нежитлові приміщення, загальною площею 258,8 кв. м, розташовані за адресою:

АДРЕСА_53 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

1/2 частки нежитлового приміщення, літ. А-3, загальною площею 117,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_24 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Нежитлову будівлю, загальною площею 64,7 кв. м, розташована за адресою:

АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

1/2 частину земельної ділянки, загальною площею: 0,0857 га, кадастровий номер: :01:001:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_25 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 203.

1/2 частину Магазину «Оксамит», загальною площею 89,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_25 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна203.

1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 52,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_26 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

1/2 частину приміщення будівлі торгівельного центру /літ.Б/, загальною площею 39,7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

1/2 частину нежитлового приміщення, літ. А, загальною площею 61,5 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_54 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Квартиру, загальною площею 43,8 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_55 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Квартиру, розташована за адресою: АДРЕСА_56 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

1/2 частину приміщення будівлі торгівельного центру /літ.Б/, загальна площа

68,1 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_27 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

Нежитлове приміщення, літ. А, загальною площею 65,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_54 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21070047.

1/2 частину нежитлового приміщення, літ. Р (2), загальною площею 21,0 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_57 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 11691410.

1/2 частину 29/100 частки нежитлового приміщення, літ. Р2-2,Р3-2, загальною площею 211,7 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_58 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33851364.

Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_59 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10362334.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 заявляє вимоги, зокрема, про стягнення з ОСОБА_1 22 230 300,00 грн як компенсації вартості частки ОСОБА_2 у приватних підприємствах, виходячи з дійсної вартості майна; між сторонами у справі дійсно виник спір, ОСОБА_1 всупереч обізнаності щодо існування спору, вживає заходи щодо розпорядження майном на власний розсуд, зокрема, відчужує його в будь-який спосіб, що в подальшому може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна (справа № 335/170/25, провадження № 61-7710ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 червня 2025 року (справа № 335/170/25, провадження № 61-9167ск25).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Інвест Р» ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року у цій справі в частині накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею

258,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_53 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, скасовано та в цій частині направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частково скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та передаючи у цій частині заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування фактичних обставин, що входять до предмета доказування, в частині обґрунтованості накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 258,8 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_53 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, враховуючи доводи заявника щодо належності вказаного нерухомого майна ТОВ «Інвест Р».

19 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гришко І. І. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року (повний текст складено 31 жовтня 2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 19 листопада

2025 року), в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове повернення без розгляду заяви про забезпечення позову.

У касаційній скарзі вказує на неповне з`ясування судами попередніх інстанцій обставин, які мають значення для справи, а висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Додає, що не має наміру відчужувати майно, а значну кількість майна відчужили відповідні юридичні особи.

Представник заявника зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не були встановлені належним чином фактичні обставини та не були досліджені докази, наявні в матеріалах справи, які свідчать про відсутність підстав для забезпечення позову.

Вказує, що жодних доказів на підтвердження своїх доводів про відчуження «значної кількості» об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 не надано.

Посилається на те, що в порушення пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України, ОСОБА_2 у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не було зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів ОСОБА_1 та має забезпечити відшкодування збитків, що можуть бути спричинені забезпеченням позову відповідно до пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватися судом, тоді як ОСОБА_2 має виконувати вимоги, передбачені пунктом 6 частини першої статті 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити

з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві

і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати

в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться

у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів

з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

у залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову

у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не

є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постановах Верховного Суду

від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду

в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 є стягнення компенсації половини вартості майна, внесеного подружжям під час шлюбу у власність приватних підприємств на загальну суму 22 230 000,00 грн.

Враховуючи предмет та ціну позову, суди попередніх інстанцій правильно вважали необхідними вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене майно.

Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення заяви та наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі нових спорів.

Верховний Суд погоджується з висновком Запорізького апеляційного суду, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування фактичних обставин, що входять до предмета доказування, в частині обґрунтованості накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 258,8 кв. м, розташовані за адресою:

АДРЕСА_53 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, враховуючи доводи заявника щодо належності вказаного нерухомого майна ТОВ «Інвест Р».

Відповідно до вимог абзацу шостого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У контексті доводів касаційної скарги про неврахування апеляційним судом відсутності у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, колегія суддів звертає увагу на таке.

З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами першої та апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів представника заявника та їх відображення у оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду.

За приписами частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не

є підставою для скасування оскаржених судових рішень, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо

у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Обґрунтування касаційної скарги за своїм змістом є доводами представника заявника по суті позовних вимог, що не є предметом касаційного оскарження.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гришка Івана Івановича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 жовтня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 поділ спільного майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк