Справа № 685/723/25
Провадження № 2-о/685/28/25
У Х В А Л А

12 листопада 2025 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді: Самойлович А. П.

присяжних Блюсюка В.М. та

Корнійчука М.В.,

за участі секретаря Матвійчук В.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

його представниці адвоката Семченко Г.С.,

представника особи, щодо якої подана заява, адвоката Сторожука Ю.В.,

представника Теофіпольської селищної ради Федонюка В.В.,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь в окремому провадженні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересованою особою є Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання його баби ОСОБА_2 , 1956 року народження, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення заявника опікуном.

В ході судового засідання при вирішенні питання про призначення судово-психіатричної експертизи заявник зазначив, що його баба вже тривалий час, з 2013 року, хворіє психіатричним захворюванням, постійно приймає відповідні ліки, однак періодично виникають загострення хвороби і тоді вона перестає їсти, висловлює різні суїцидальні ідеї, у зв`язку з чим її госпіталізовують до психіатричної лікарні, де вона неодноразово стаціонарно лікувалася.

Представниця заявника адвокат Семченко Г.С. зазначила, що в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт психічного розладу у ОСОБА_2 та, відповідно, і підстав призначення судово-психіатричної експертизи.

Представник особи, щодо якої подана заява, адвокат Сторожук Ю.В. заперечив проти призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 .

Представник Теофіпольської селищної ради при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, пояснення свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

У судовому засіданні, яке відбулося 14 жовтня 2025 року, при вирішенні питання щодо призначення судової психіатричної експертизи, приймала участь ОСОБА_2 , щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною. На всі запитання суду вона надавала цілком адекватні відповіді, поводилася відповідно до обстановки, тому судом було прийнято рішення про виклик в суд лікаря-психіатра, на обліку якої перебуває ОСОБА_2 .

Лікар-психіатр КНП «Теофіпольська БПЛ» ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що пацієнтка ОСОБА_2 перебуває в неї на обліку, їй видаються відповідні препарати, раніше за зверненням рідних видавалося направлення на госпіталізацію до психіатричного медичного закладу, в даний час такого направлення не потрібно, госпіталізація здійснюється за заявою родини пацієнта. Зазначила, що після виписки з стаціонарного лікування стан пацієнтки значно покращувався, проте їй потрібно постійно приймати ліки, які видаються безкоштовно.

Відповідно до виписки № 2813 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Хмельницький обласний заклад із надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 08 квітня по 08 травня 2025 року з діагнозом F22.8 (інші хронічні маревні розлади). До цього стаціонарно лікувалася в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1 в 2013, 2014 та 2015 роках, двічі в 2018 та 2019 роках, в 2020 та 2024 роках. Госпіталізації були пов`язані з тим, що пацієнтка ставала замкненою, менше спілкувалася з рідними, стала задумуватися, відмовлялася від їжі, був знижений настрій, тривога. Після виписки її стан покращувався до наступних погіршень та госпіталізацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Частиною 1 статті 298 ЦПК України визначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Зважаючи на такі вимоги законодавства, суд, при вирішенні питання достатності даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи для призначення судово-психіатричної експертизи повинен оцінювати, чи є в матеріалах справи дані на підтвердження саме хронічного та стійкого психічного розладу цієї особи, а не самого по собі психічного розладу.

В ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт наявності у ОСОБА_2 такої ознаки, необхідної для призначення експертизи, як стійкий психічний розлад. ОСОБА_2 дійсно має певні психічний розлад, який є хронічним з 2013 року, проте, після стаціонарного лікування у зв`язку з погіршенням стану, її стан покращується, вона приймає медикаментозне лікування в домашніх умовах.

При цьому, ні заявником, ні медичною документацією, ні лікарем-психіатром не наведено якихось ознак, які б могли свідчити про нездатність ОСОБА_2 не усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними.

Таким чином, суд вважає, що відсутні достатні дані про психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 , що дало б підставу для призначення судово-психіатричної експертизи.

Суд вважає, що норма, визначена п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, про обов`язковість призначення експертизи за клопотанням хоча б однієї з сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, не підлягає до застосування у справах щодо визнання особи недієздатною.

Так, вищезазначена норма передбачена при розгляді справ позовного провадження, і обов`язковість призначення експертизи в такому випадку лише покладає на суд обов`язок призначити експертизу. Проте, призначення судом судово-психіатричної експертизи згідно п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, не тягне за собою обов`язковість проходження для особи, щодо якої її призначено, в тому числі і примусово. В разі ухилення такої особи від явки до експертної установи застосуються лише наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України.

На відміну від норм щодо призначення експертиз у позовному провадженні, проведення судово-психіатричної експертизи в окремому провадженні, згідно ст. 298 ЦПК України, може бути забезпечено і у примусовому порядку, тому законодавець поклав на суд повноваження призначити судово-психіатричну експертизу у справах про визнання особи недієздатною лише в разі наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи.

Законодавча норма щодо призначення судово-психіатричної експертизи в окремому провадженні, визначена статтею 298 ЦПК України, є спеціальною нормою по відношенню до норми щодо призначення такої ж експертизи у позовному провадженні, визначеної пунктом 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, тому до правовідносин у даній справі підлягає до застосування саме спеціальна норма.

Керуючись ст. 298 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в призначенні судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений «24» листопада 2025 року.

Головуючий Самойлович А.П.

Присяжні Блюсюк В.М.

Корнійчук М.В.