Провадження № 2/638/5443/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 58852,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідачі внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг мають заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за 01.01.2017 до 30.09.2023 у розмірі 54597,68 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.08.2022 до 30.09.2023 у розмірі 411,60 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.09.2022 до 30.09.2023 у розмірі 587,34 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати вартості житлово-комунальних послуг позивачем нараховано 2352,72 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 903,15 грн.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

У судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача та відповідач ОСОБА_1 просили справу розглянути за їх відсутністю. Відповідачка просила застосувати наслідки пропуску позовної давності щодо позовних вимог за період січень-березень 2017 року. В решті позовні вимоги визнала.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися.

Враховуючи положення ст. 128, 131, 223 ЦПК України, суд дійшов висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідкою про склад сім`ї) від 28 травня 2025 року № eaf56508-bfc0-40aa-a75c-7635dae64939.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість відповідачів за період з 01.01.20217 до 30.09.2023 за послуги з постачання теплової енергії становить 54597,68 грн.

Відповідно до відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2022 до 30.09.2023 складає 411,60 грн.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води, складеною за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.09.2022 до 30.09.2023 складає 587,34 грн.

З розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з березня 2019 року по листопад 2021 року, складеного за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що інфляційні втрати за вказаний період становлять 2352,72 грн, три проценти річних від простроченої суми за вказаний період становлять 903,15 грн.

Відповідно до п. 15 Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, а також відповідно до п. 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, в яких виконавцем вказано КП «Харківські теплові мережі», споживач повинен оплачувати відповідні послуги щомісячно.

За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач належними, допустимими та достовірними доказами довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме, що за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2017 до 30.09.2023 відповідачам були надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 54597,68 грн.

Зокрема, КП «Харківські теплові мережі» надавало відповідачам зазначені послуги з постачання теплової енергії, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачами не спростовано здійснений позивачем розрахунок заборгованості, не надано доказів сплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг в більшому розмірі, ніж зазначений у відомостях. Також відповідачами не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості після його складення.

Навпаки, відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала, що свідчить і про визнання нею вказаних обставин.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що порушення відповідачами свого зобов`язання зі сплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг на суму 54597,68 грн, невиконання ними цього обов`язку на час розгляду справи є підставою для судового захисту цивільних прав та законних інтересів КП «Харківські теплові мережі» шляхом стягнення за житлово-комунальні послуги.

Разом з тим суд не може погодитися із заявленою позивачем сумою заборгованості з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 30 червня 2023 року.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

З початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 року, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, зупиняються на строк дії такого стану.

Отже, строк позовної давності щодо вимог КП «Харківські теплові мережі» слід обраховувати з квітня 2017 року, оскільки з огляду на введення карантинних обмежень, а потім воєнного стану, з 12 березня 2020 року строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, а з 24 лютого 2024 року строк позовної давності зупинено на період дії воєнного стану.

Враховуючи приписи статей 256, 257 ЦК України, встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, строк позовної давності позивачем не пропущено щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії період з квітня 2017 року до 30 вересня 2023 року.

Таким чином, оскільки щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії період з 01.01.2017 до 31.03.2017 на суму 3546,54 грн позивачем пропущено строк позовної давності, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо решти позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за 01.04.2017 до 30.09.2023 у розмірі 51051,14 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.08.2022 до 30.09.2023 у розмірі 411,60 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.09.2022 до 30.09.2023 у розмірі 587,34 грн, позивачем строк позовної давності щодо них не пропущено, у зв`язку з чим суд стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість у вказаному розмірі.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг вартість цих послуг підлягає стягненню з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 2352,72 грн та 903,15 грн - 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позовні вимоги задоволено частково, а саме на 93,973848855 %. Позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,00 грн, отже судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2276,33 грн, тобто по 758,80 грн з кожного відповідача.

Водночас, оскільки відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 % судового збору, який підлягав стягненню з неї, тобто 379,39 грн, тоді як решту судового збору (379,39 грн) повертає позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання яких: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за 01.04.2017 до 30.09.2023 у розмірі 51051,14 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.08.2022 до 30.09.2023 у розмірі 411,60 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.09.2022 до 30.09.2023 у розмірі 587,34 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2352,72 грн та 3% річних у сумі 903,15 грн, а всього заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 55305,95 грн (п`ятдесят п`ять тисяч триста п`ять гривень 95 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання яких: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, судовий збір по 758,80 грн (сімсот п`ятдесят вісім гривень 80 копійок) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, судовий збір у розмірі 379,39 грн (триста сімдесят дев`ять гривень 39 копійок).

Повернути Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: 61037, м.Харків, вул. Мефодіївська, 11, з Державного бюджету судовий збір, сплачений за платіжною інструкцією № 10860 від 04 червня 2025 року на суму 2422,40 грн у розмірі 379,39 грн (триста сімдесят дев`ять гривень 39 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 21 листопада 2025 року.

Суддя І.П. Латка