Справа №551/681/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2025 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Рябченка В.В., при секретарі Кирді Н.М., з участю відповідачки ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2025 року, директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В. (далі позивач) за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики №3869745 від 02.12.2020 року у загальному розмірі 18 743,00грн.а також судових витрат, які складаютьсязі сплати судовогобору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 02.12.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір позики №3869745, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 12 000,00 грн., а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. В зв`язку з тим, що позичальник (відповідачка) не повернула надані їй позикові кошти та відсотки за користування позикою первісному кредитору (позикодавцю), а позивач набув права вимоги до відповідачки як боржника шляхом укладення договорів факторингу, то позивач посилаючись на норми чинного законодавства просив стягнути відповідачки вищевказані кошти заборгованості разом з понесеними судовими витратами пов`язаними з розглядом справи. Крім того просив витребувати в АТ КБ «Приват Банк» докази, що містять банківську таємницю, а саме інформацію по картковому рахунку відповідачки, оскільки дана інформація стосується об`єктивного та всебічного розгляду справи по суті. Розгляд справи просив проводити в порядку спрощеного позовного провадження та без участі представника позивача.

Ухвалою суду від 11 липня 2025 року, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (але без виклику) сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, розгляд справи призначений на 10-00 год. 24 вересня 2025 року.

Ухвалою від 11 липня 2025 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, ухвалу на виконання направлено до АТ КБ «Приват Банк».

Копія вищевказаних ухвал були розіслані сторонам.

06.08.2025 року. від АТ КБ «Приват Банк» до суду надійшла запитувана інформація стосовно рахунків відповідачки.

23.09.2025 року, від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з її участю в судовому засіданні, в якій зазначено, що з позовними вимогами позивача вона не погоджується.

24.09.2025 року, ухвалою суду було здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 28 жовтня 2025 року, роз`яснено права та обов`язки сторін. копії ухвали розіслано сторонам.

25.09.2025 року, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача.

28.10.2025 року, було проведено підготовче судове засідання, за участі відповідачки, в якому вона частково визнала позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 8 698,06 грн., а заборгованість за відсотками не визнала, посилаючись на те, що під час епідемії ковіду відсотки не повинні нараховуватись. За результатами розгляду підготовче провадження закінчено, призначено розгляд справи по суті на 14-00 год. 24 листопада 2025 року.

До розгляду справи по суді від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якому позивачка не визнає позов посилаючись на те, що кредитний договір (договір позики) було укладено не належним чином з недодержанням письмової форми, не погоджуюється вона з розрахунком заборгованості наданим позивачем та вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, також вважає, що послуги адвоката є фіктивними і не можуть бути враховані судом, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив позивачки в якому вказав, що договір позики було укладено відповідно до вимог чинного законодавства, строк позовної давності в зв`язку з карантином введеним на території України зумовленим хворобою(COVID-19) та введеним воєнним станом на України не було порушено, а надані докази відповідачкою не відповідають реальним обставинам справи. Позов просив задовольнити в повному обсязі, справу розглянути у відсутності представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 грудня 2020 року, між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено Договір позики №3869745, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику на умовах платності, строковості та поворотності грошові кошти в розмірі 12 000 грн. а позичальник ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язалася повернути кошти на умовах встановлених договором., Факт отримання позичальником (відповідачкою) ОСОБА_1 грошових коштів від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» підтверджується електронною платіжною інструкцією про переказ 02.12.2020 грошових коштів в розмірі 12 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_2 , та інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк» стосовно рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що підтверджується матеріалами справи.

21.06.2021 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 року відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набув право грошової вимоги до боржників в тому числі за договором позики №3869745 від 02.12.2020 року відповідно до Реєстру прав вимог від 21.06.2021року, що є додатком до даного договору.

03.04.2023 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено Договір факторингу №030423-ФК відповідно умов якого позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право грошової вимоги до боржників в тому числі договором позики №3869745 від 02.12.2020 року та відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року, що є додатком до даного договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за Договором позики №3869745 від 02.12.2020р. становить 18 743,04 грн. яка складається з заборгованості за тілом позики 8 698,06 грн., заборгованості за нарахованими процентами 10 044,98 грн.

Відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість, яку відповідачка заперечує але не надає жодних належних доказів які її б спростовували, а лише посилається на дію на території України карантину та воєнного стану, яку суд не бере до уваги входячи з наступного.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Закон України від 03.09.2015 № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон), визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором позики (Кредитним договором), що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.3 ст.12, ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, відповідно до умов договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "Фінпром Маркет" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ "Фінпром Маркет" було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, акти приймання передачі надання правничої допомоги, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, платіжна інструкція та інших наданих позивачем документів, на підставі яких вартість надання правової допомоги за даним позов склала 3 500,00 грн.

Суд вважає розмір витрат які були понесені позивачем на оплату послуг адвоката в даній справі таким, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а відповідно підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (, місцезнаходження місто Ірпінь вулиця Стельмаха Михайла будинок 9А офіс 204, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку «ФинПромБанк МФО») заборгованість за Договором позики №3869745 в розмірі 18 743,04 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. а всього стягнути 24 665 (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят шість) гривень 44 копійки.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавської апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області В. В. Рябченко