Справа № 344/5115/25
Провадження № 2/344/2603/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі судового засідання Король О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

25 березня 2025 року позивач Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 20324,78 грн.

У позовній заяві позивач вказує, що відповідно до статей 12, 83 Земельного кодексу України, Положення про Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради в редакції від 10.06.2022 № 101-25, Порядку добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 № 99-25, Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства було проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169, що розміщена на АДРЕСА_1 . За результатами проведеного обстеження земельної ділянки складено акт обстеження земельної ділянки № 83 від 06.11.2023.

У процесі підготовки документів до обстеження, збору необхідної інформації та проведення обстеження встановлено наступне. На даній земельній ділянці знаходиться нежитлове приміщення магазин. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницька діяльність ОСОБА_1 припинена 21.02.2015.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення (номер довідки 349771184 від 10.10.2023), ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності належить нерухоме майно - нежитлові приміщення, що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 14765911). Право власності зареєстроване 18.05.2006 на підставі свідоцтва про право власності.

Окрім того, за відповідачем зареєстровано право оренди земельної ділянки строком до 31.05.2017.

Рішенням Івано-Франківської міської ради №89 від 02.05.2018 вулицю Новгородську було перейменовано на вулицю Кардинала Любомира Гузара.

Земельна ділянка, на якій здійснювалося обстеження за актом №83, сформована та їй присвоєно кадастровий номер :04:002:0169, площа становить 0,0027 га. Земельна ділянка прямокутної форми знаходиться в центральній частині міста. Земельна ділянка не огороджена та використовується для обслуговування нежитлових приміщень, з західної та південної сторони до нежитлового приміщення примикає до приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатрембудсервіс», із східної сторони земельної ділянки знаходиться АДРЕСА_2 , із північної проїзд на вулицю Новгородська.

На день проведення обстеження в Департаменті комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування даними земельними ділянками, зокрема, що стосується укладеного договору оренди земельної ділянки землекористувачем.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-023 від 16.11.2023, земельна ділянка площею 0.0027 га із кадастровим номером :04:002:0169 має цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 31.05.2012.

Відповідно до даних з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер довідки 349771902 від 10.10.2023) власником земельної ділянки площею 0,0027 га із кадастровим номером :04:002:0169 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) являється Івано-Франківська міська рада.

Відповідно до інформації з листа Івано-Франківського управління ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 08.12.2023 №14683/5/09-19-24-05-05 та листа від 26.09.2024 №12211/5/09-19-24-05-05 ОСОБА_1 за земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0169 на АДРЕСА_1 протягом 2019-2024 років орендну плату не декларував та не сплачував.

Відповідно до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади сума безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2019 по 31.10.2024 становить 20 324,78 грн. Відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З цих підстав розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної форми власності проводився за період з 01.01.2019 по 31.10.2024. Сума розрахунку складається з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки річної орендної плати в розмірі відсотку від нормативної грошової оцінки. Розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік підтверджується відповідними витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок та відповідним розрахунком нормативної грошової оцінки 1 м2 земельної ділянки. Розмір нормативної грошової оцінки 1 м2 земельної ділянки із кадастровим номером :04:002:0169 становить у 2020-2021 роках 3065,77 грн. (за земельну ділянку площею 0,0027 га 82775,79 грн), у 2022 році 3372,83грн. (за земельну ділянку площею 0,0027 га 91066,41 грн). Нормативна грошова оцінка в 2023 році, відповідно до витягу №6170 від 20.11.2023, становить 104 724,29 грн; в 2024 році відповідно до витягу №2490 від 04.06.2024 становить 110047,78 грн. Щодо ставки річної орендної плати, то відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 27.06.2019 №148-27, а саме Додаток 3 до Порядку, яким встановлено ставки річної оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 4%. До цього, відповідно до Додатку 4 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.06.2014 № 1446-45, для земельних ділянок із видом користування для розміщення та обслуговування закладів торгівлі (площею до 300 кв.м) була встановлена ставка - 3%.

З метою досудового врегулювання спору 25.06.2024 відповідачу надсилалась претензія із пропозицією добровільно сплатити суму безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки комунальної власності за період з 01.01.2019 по 31.03.2024 у розмірі встановленому законодавством, а саме 17 750,99 грн. У відповідь на зазначену претензію відповідач надіслав лист із проханням переглянути розмір суми нарахованих коштів в межах позовної давності за три роки. Згодом листом Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства від 16.10.2024 було повідомлено, що правові підстави для перерахунку коштів за використання даної земельної ділянки немає. У подальшому було проведено повторний розрахунок суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності, відповідно до якого сума безпідставно збережених коштів становить 20 324,78 грн

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. У результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно встановлених нормативів її розмір за спірний період склав 20 324,78 грн.

За наведених обставин позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 20 324,78 грн. (а.с. 1-3).

15 квітня 2025 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач не має належних правових підстав для проведення нарахування суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки за період з 01.01.2019 по 31.10.2024.

Так у своєму позові позивач посилається на те, що відповідно до пункту 12, 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України , під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 25, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1203 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану. Однак при цьому позивач не надав жодного належного доказу щодо наявності перешкод у зверненні до суду з відповідним позовом у межах встановленого трьохрічного строку.

Посилання Івано-Франківської міської ради на карантин та коронавірусну хворобу COVID-19 не може вважатися поважною причиною пропуску строку позовної давності чи продовження такого строку на період дії карантину, оскільки доповнення до пункту 12 Цивільного кодексу України, на які звертає увагу позивач, мали місце згідно Закону України № 540-IX від 30.03.2020 року, що набрали чинності тільки з 02.04.2020 року.

Окрім того обмеження, які запроваджувались на час дії карантину через коронавірусну хворобу COVID-19, не зупиняли роботу Центральних органів влади, а також органів місцевого самоврядування, в тому числі в особі позивача Івано-Франківської міської ради, такий ні на один день не зупиняв свою діяльність, всі відділи та служби такого працювали у штатному режимі, його працівники отримували заробітну плату та жодним чином не були обмежені у здійсненні покладених на них своїх функціональних обов`язків.Таким чином, позивач мав можливість та час звертатися з таким позовом у межах строків, визначених статтями 256, 257 Цивільного кодексу України.Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу про те, що у нього були перешкоди звернутися з таким позовом протягом визначеного трирічного строку.

Відповідач зазначає, що з початку військової агресії російської федерації проти України та з початку запровадження воєнного стану в Україні з 24.02.2022 і по даний час на території міста Івано-Франківська та Івано-Франківської області не проводились і не проводяться бойові дії, які б могли загрожувати життю і здоров`ю мешканців міста та області, а також працівників Івано-Франківської міської ради, які в силу своїх посадових обов`язків мали б вчиняти дії щодо контролю та ведення сплати за використання земель Івано-Франківської міської ради та інших своїх повноважень.

У позовній заяві відсутні будь-які докази, які б вказували, що позивач вчиняв будь-які дії щодо стягнення безпідставно збережених коштів в період з 01.01.2019 та/або що у позивача існували перешкоди щодо вчинення таких дій.

Перше звернення було адресоване ОСОБА_1 25.06.2024, на яке позивачу було надано відповідь з проханням провести перерахунок з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, щодо врахування строків позовної давності, а саме трьох річного строку, на що 16.10.2024 позивач надав відмову.

Враховуючи відсутність інших доказів у матеріалах справи, відповідач вважає, що позивачем не надано жодного належного доказу щодо пропущення строку позовної давності з поважних причин.

Натомість у позовній заяві позивач самостійно зазначає, що підставою для проведення розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки є Положення про Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради в редакції від 10.06.2022 № 101-25, Порядок добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської територіальної громади, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 №99-25.

Обидва документи набрали чинність 10.06.2022, що відповідно вказує на те, що проведення розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки позивач має право проводити з моменту набрання чинності такого Положення та Порядку, а саме з 10.06.2022.

Позовна заява підписана позивачем в особі Івано-Франківської міської ради 18.03.2025, що вказує на те, що позивач може вимагати повернення/стягнення коштів у межах трьохрічного строку (строку позовної давності) або з часу настання підстав для виникнення стягнення в межах строку позовної давності.

Відповідач вважає, що у позивача виникло право на стягнення коштів з часу настання підстав для проведення розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки з моменту набрання чинності, а саме з часу прийняття Положення про департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради в редакції від 10.06.2022 № 101-25, Порядку добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської територіальної громади, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 №99-25, а саме з 10.06.2022.

Відповідач не заперечує, щодо сплати коштів за використання земельної ділянки за період з 10.06.2022 по даний час у добровільному порядку у разі проведення позивачем перерахунку розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки з моменту набрання чинності вказаного Положення та Порядку, а саме з 10.06.2022.

Відповідач зазначає, що позивачем не наведено належних та допустимих доказів щодо законних підстав для проведення розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання вказаної земельної ділянки за період з 01.01.2019, тому вважає такі позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просить у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити (а.с. 46-51).

25 квітня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив, у якому заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд про їх задоволення (а.с. 57-58).

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року головуючим суддею визначено Мелещенко Л.В. (а.с. 36).

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 37-38).

Пояснення учасників справи у судовому засіданні.

Представник позивача Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Куриляк С.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іваночко Ю.А. заперечував проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд,заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25 червня 2024 року Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області зверталася до ОСОБА_1 з вимогою про сплату коштів (а.с.12-13).

Згідно розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади, сума кошів за період з 01.01.2019 по 01.01.2024 становить 17 750,99 грн (а.с. 13 зв.).

06 листопада 2023 року складений Акт обстеження земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради складено повідомлення про проведення обстеження земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169 за адресою: АДРЕСА_1 на предмет фактичного використання земельної ділянки без належних на те правових підстав (а.с.17).

Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04.06.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169 становить 110 047,78 грн (а.с.18).

З Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 20.11.2023 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169 становить 104 724,29 грн (а.с.18 зв.).

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зверталося до заступника міського голови директора Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради про надання інформації щодо розрахунку нормативної грошової оцінки 1 м кв. земельної ділянки (а.с. 19).

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на лист заступника міського голови - директора Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради надало інформацію щодо здійснення нарахування та сплати за земельні ділянки в 2019-2023 роки згідно таблиці, в якій зазначено, що за даний період ОСОБА_1 не було сплачено коштів (а.с.20).

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницька діяльність ОСОБА_1 припинена 21.02.2015 (а.с. 21).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-023 від 16.11.2023, земельна ділянка площею 0.0027 га із кадастровим номером :04:002:0169 має цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Відповідно до даних з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер довідки 349771902 від 10.10.2023) власником земельної ділянки площею 0,0027 га із кадастровим номером :04:002:0169 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) є Територіальна громада міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради (а.с.23-29).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а..с.30).

ОСОБА_1 звертався до заступника міського голови директора Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства з проханням переглянути розмір суми нарахованих коштів претензії за використання земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0169, на яку отримав відповідь, згідно якої відсутні правові підстави для перерахунку коштів (а.с. 31-32).

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області надало заступнику міського голови - директора Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради інформацію щодо здійснення нарахування та сплати за земельні ділянки в 2024 році, відповідно до якої ОСОБА_1 оплата не здійснювалася (а.с.33).

Згідно розрахунку суми безпідставно збережених коптів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади, кадастровий номер :04:002:0169, сума кошів за період з 01.01.2019 по 01.01.2024 складає 20 324,78 грн (а.с. 34).

Положення про Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради (нова редакція) затверджено рішенням міської ради від 10.06.2022 № 101-25 (а.с. 68-72).

Порядок добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади затверджено рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 № 99-25 (а.с.73-81).

Згідно розрахунку суми безпідставно збережених коштів за використання земельних ділянок комунальної форми власності на території Івано-Франківської міської територіальної громади, кадастровий номер :04:002:0169, сума кошів за період з 10.02.2022 по 01.01.2024 становить 11 100,69 грн (а.с. 99).

Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду

за результатами розгляду справи.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту. 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому згідно з частини першої статті 156 Земельного кодексу України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень чинного законодавства відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України).

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Натомість, предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України, для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності.

Відповідач не був та не є власником або постійним користувачем спірної земельної ділянки, відтак, не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. При цьому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього є орендна плата.

Також суд враховує те, що відповідач визнає фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 р. у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 р. у справі № 922/3412/17, постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 28 лютого 2020 р. у справі № 913/169/18 та постанові Верховного Суду від 04 березня 2021 р. у справі № 922/3463/19.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 79-1 Земельного кодексу України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29 січня 2019 р. у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11 лютого 2019 р. у справі № 922/391/18, від 12 квітня 2019 р. у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Земельна ділянка площею 0.0027 га із кадастровим номером :04:002:0169 має цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 31.05.2012.

Отже, дана земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав та зареєстрована в державному земельному кадастрі.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна, індексація нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17).

Так, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 дійшла висновку, що обов`язковими для визначення орендної плати є відомості у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок.

Таким чином, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку.

Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що розмір нормативної грошової оцінки 1 м2 земельної ділянки із кадастровим номером :04:002:0169 становить у 2020-2021 роках 3065,77 грн. (за земельну ділянку площею 0,0027 га 82775,79 грн), у 2022 році 3372,83грн. (за земельну ділянку площею 0,0027 га 91066,41 грн). Нормативна грошова оцінка в 2023 році, відповідно до витягу №6170 від 20.11.2023, становить 104 724,29 грн; в 2024 році відповідно до витягу №2490 від 04.06.2024 становить 110047,78 грн. Щодо ставки річної орендної плати, то відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 27.06.2019 №148-27, а саме Додаток 3 до Порядку, яким встановлено ставки річної оренди для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 4%. До цього, відповідно до Додатку 4 рішення Івано-Франківської міської ради від 19.06.2014 № 1446-45, для земельних ділянок із видом користування для розміщення та обслуговування закладів торгівлі (площею до 300 кв.м) була встановлена ставка - 3%.

Суд зауважує, що відповідач не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, яка визначена компетентними органами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0169 на АДРЕСА_1 протягом 2019-2024 років орендну плату не декларував та не сплачував.

Таким чином, позивач правильно розрахував суму безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період 01.01.2019 - 31.10.2024.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що у зазначений період відповідач користувався земельною ділянкою без укладення договору оренди, оскільки земельна ділянка зайнята належним відповідачу нерухомим майном.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Тобто відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відшкодування доходів від безпідставно набутого майна і витрат на його утримання регулюється положеннями статті 1214 Цивільного кодексу України і не стосується повернення самого безпідставно набутого чи безпідставно збереженого майна.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі N629/4628/16-ц, (провадження N 14-77цс18), а також від 13.02.2019 справа N 320/5877/17 (провадження N 14-32цс19) викладено правовий висновок про те, що за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (див. також висновок Великої Палати Верховного Суду у справі N922/3412/17 Провадження N 12-182гс18).

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Тому, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі свідчить про виникнення між сторонами правовідносин щодо безпідставного збереження майна.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

При цьому, відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач із належно оформленими правами на земельну ділянку.

Доводи відповідача про те, що оскільки обстеження земельної ділянки

проведене відповідно до Положення про Департамент комунальних ресурсів та

сільського господарства Івано-Франківської міської ради в редакції від 10.06.2022 № 101-25, Порядку добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 10.06.2022 № 99-25, та те, що в позовній заяві відсутні будь-які докази, які б вказували, що позивач вчиняв дії щодо стягнення безпідставно збережених коштів в період з 01.01.2019, тому Івано-Франківська міська рада не має належних правових підстав для проведення нарахування суми безпідставно збережених коштів в період з 01.01.2019 по 31.10.2024, суд вважає безпідставними, оскільки правовідносини щодо стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельними ділянками комунальної форми власності регулюються нормами Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», тощо, а саме Положення про Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради та Порядок добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності Івано-Франківської міської територіальної громади є лише додатковим засобом регулювання таких відносин на території Івано-Франківської міської територіальної громади, і, відповідно, не є підставою для обрахування суми безпідставно збережених коштів саме з 10.06.2022..

Беручи до уваги вищенаведене, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши подані докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати є обґрунтованими.

Посилання представника відповідача на те, що позивач звернувся до суду поза межами позовної давності відхиляються судом з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду 25 березня 2025 року, тому даний строк міг би бути обмежений трьома роками, що передували строку подання заяви про застосування позовної давності, отже трирічний строк слід було б рахувати з 25 березня 2022 року по 25 березня 2025 року.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу,продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні »№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні.

Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Отже, аргументи сторони відповідача про пропуск позивачем позовної давності є помилковими.

Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції № 160 від 10 лютого 2025 року, позивачем сплачено судовий збір за даним позовом у розмірі 2422,40 грн (а.с. 35).

Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 3, 11, 15, 23, 1166, 1212-1215 Цивільного кодексу України, статей 152, 156, 206 Земельного кодексу України, керуючись статтями 4, 10-13, 15, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, , безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати у сумі 20 324,78 грн (двадцять тисяч триста двадцять чотири гривні сімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, , витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області, , місцезнаходження: 76608 м. Івано-Франківськ, вул. Грушевського, буд. 21.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 21 листопада 2025 року.

Суддя Мелещенко Л.В.