Справа № 405/7240/25
УХВАЛА

"20" листопада 2025 р. суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Волоткевича А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Руденко Г.В. про забезпечення позову до подання позову, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2025 представник заявниці звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання позову, у якій просить з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, інфляційних втрат та 3% річних, - накласти арешт на майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, та належать ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах ціни позову в сумі 95000 грн до вирішення справи по суті.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 04.07.2025 трьома платіжними документами позивачем було перераховано на поповнення рахунку відповідачки всього 92 800 грн. Дані суми були перераховані в зв`язку із усними домовленостями, які мали бути пізніше викладені в письмовому договорі, однак підписання договору не відбулося, а повертати кошти відповідачка відмовилась, в зв`язку з цим у позивачки виникли підстави вимагати стягнення безпідставно отриманих коштів за нормами ст. 1212 ЦК України. Заявниця вважає такі діяння протиправними та має намір підготувати та подати у строк передбачений ЦПК України позов про стягнення безпідставно отриманих коштів з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення повернення коштів. Зважаючи на те, що відповідачка отримала значну суму коштів, тривалий час їх не повертає, а позивач звернувся за захистом свого права на компенсацію в судовому порядку, то відповідач до завершення розгляду справи по суті може позбутися грошових коштів та/або свого майна для того, аби уникнути виконання майбутнього рішення суду про задоволення позовних вимог. Вважає, що майбутній позов до відповідачки про стягнення з неї коштів на користь позивачки, необхідно забезпечити шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 та на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, та належать ОСОБА_2 , в межах ціни позову в сумі 95000 грн до вирішення позову в суді.

20.11.2025 до суду від представника заявниці надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії паспорта та ІПН ОСОБА_1 .

Розглядаючи заяву, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст.69, ст.76 ЦПК України).

Заявниця стверджує, що ОСОБА_2 відмовляється повернути безпідставно отримані нею кошти, в той же час до заяви не надано доказів звернення заявниці до ОСОБА_2 з вимогою повернення безпідставно отриманих коштів.

Також, заявниця стверджує, що є підстави вважати, що майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте заявницею не надано доказів наявності у власності ОСОБА_2 будь-якого майна та доказів того, що ОСОБА_2 вживаються заходи щодо передачі належного їй майна третім особам.

В заяві жодним чином не мотивовано необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Крім того, ОСОБА_2 не дотримано вимоги щодо співмірності застосування заходів забезпечення позову із предметом позову.

Так, предметом майбутнього позову у справі заявниця визначає вимогу про стягнення грошових коштів у розмірі 95 000 грн. Заявницею заявляється у заяві вимога про накладення арешту як на нерухоме майно так і на грошові кошти в межах ціни позову в сумі 95 000,00 грн, що може призвести до накладення подвійного арешту на майно ОСОБА_2 в межах ціни позову в сумі 95 000,00 грн та грошові кошти ОСОБА_2 в межах ціни позову в сумі 95 000,00 грн.

Крім того, як встановлено в даній ухвалі суду вище, заявницею не надано доказів наявності у власності ОСОБА_2 майна та не надано до суду доказів вартості такого майна, а тому суд не має змоги оцінити вартість майна ОСОБА_2 і відповідно співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову предмету позову.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, встановлені ст. 12, 13 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи та докази наявності обставин, з якими закон пов`язує необхідність забезпечення позову у даній справі.

Слід відзначити, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Конкретний захід забезпечення позову повинен відповідати предмету спору.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Проте, заявницею не обґрунтовано і не доведено наявності причинного зв`язку між поданням ним позову про стягнення боргу з відповідача та наслідком у формі потенційної загрози можливого виконання рішення суду у справі щодо стягнення з відповідача коштів.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що існує ймовірність відчуження ОСОБА_2 належного їй майна на користь третіх осіб, не надання доказів скрутного матеріального становища ОСОБА_2 , вчинення нею дій по відчуженню належного їй майна, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, не містить мотивів співмірності застосування заходів забезпечення із предметом позову, підтверджену належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника заявниці про забезпечення позову у зазначений нею спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-150, 153, 154, 157, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Руденко Г.В. про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького А. В. Волоткевич