Справа № 711/5588/25
Провадження № 2/712/3846/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,

представника відповідача Нікітюка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Страхова компанія АТ «СК «АРКС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та відповідача

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Страхова компанія АТ «СК «АРКС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначає, що 06.10.2024 відповідач, керуючи автомобілем Ford Galaxy, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Р-10 поблизу стели «Черкаси» зі сторони с. Будище Черкаського району в напрямку м. Черкаси, порушила вимоги Правил дорожнього руху України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не обрала безпечну швидкість руху, під час повороту ліворуч втратила керування транспортним засобом, виїхала на смугу зустрічного руху та допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є позивач. Унаслідок ДТП пасажирка зазначеного автомобіля ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а транспортний засіб позивачки був фактично знищений.

Позивач посилається на вирок суду від 25.02.2025, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та встановлено обставини вказаної ДТП. Зазначає, що згідно з дефектною відомістю від 11.10.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 650 409,68 грн, транспортний засіб визнано таким, що знищений тотально. Страховою компанією АТ «СК «АРКС», з якою у відповідача укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виплачено страхове відшкодування в межах страхового ліміту у розмірі 196 457,96 грн без компенсації вартості евакуатора та франшизи. Залишкову вартість пошкодженого автомобіля позивач реалізувала за 20 000,00 грн. Вважаючи, що фактичний розмір завданої майнової шкоди істотно перевищує суму отриманого страхового відшкодування та вартість реалізованих залишків, позивач просив стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу і виплаченою страховою сумою з урахуванням залишкової вартості автомобіля 433 941,72 грн, а також витрати на евакуацію транспортного засобу 2 500 грн та суму франшизи за договором страхування 2 600 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у 20 000,00 грн, посилаючись на те, що внаслідок ДТП її син та невістка зазнали значних фізичних та моральних страждань, тривалого лікування й реабілітації, що спричинило позивачці глибокі душевні хвилювання. Вона фактично залишилася без транспортного засобу, який був необхідний їй та членам сім`ї, у тому числі у зв`язку з проходженням військової служби, порушився звичний спосіб її життя. Додаткові моральні страждання викликає, на думку позивача, відмова відповідачки добровільно відшкодувати завдану шкоду та необхідність звернення по правничу допомогу й судовий захист.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нікітюк А.М. у відзиві на позовну заяву заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідачки як власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з АТ «СК «АРКС», зі страховою сумою 1 000 000,00 грн та безумовною франшизою. У зв`язку з поєднанням деліктних відносин із відносинами обов`язкового страхування, боржником у межах ліміту відповідальності є страховик, а обов`язок безпосереднього відшкодування шкоди за загальним правилом покладається на страхову компанію, тоді як особа, відповідальність якої застрахована, може відповідати лише в частині, що перевищує розмір страхової виплати.

У відзиві зазначено, що на виконання договору страхування страховиком проведено оцінку пошкодженого автомобіля позивачки, за результатами якої ринкова вартість транспортного засобу до ДТП становила 255 044,00 грн, після ДТП 58 486,04 грн; вартість відновлювального ремонту визначена у 650 409,68 грн, що істотно перевищує ринкову вартість авто. За таких обставин автомобіль обґрунтовано визнано фізично знищеним, а розмір збитків підлягав визначенню за правилами ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП із відшкодуванням витрат на евакуацію. Страховою компанією АТ «СК «АРКС» на користь позивачки виплачено страхове відшкодування в сумі 196 557,96 грн, чим, на думку відповідачки, у повному обсязі виконано страховий обов`язок. Крім того, позивачка самостійно реалізувала залишки пошкодженого автомобіля за 20 000,00 грн, що свідчить про відсутність у неї на момент звернення до суду пошкодженого транспортного засобу та фактичних витрат на його ремонт. Тому вимоги про стягнення з відповідачки різниці між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою з урахуванням залишкової вартості автомобіля, а також витрат на евакуацію транспортного засобу, вважає безпідставними, оскільки такі витрати відносяться до обсягу відповідальності страховика.

Окремо представник відповідача зазначив, що відповідно до умов полісу та ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка визначається при укладенні договору та не може перевищувати 2 % страхової суми, а тому додаткове стягнення з відповідачки на користь позивачки суми франшизи, не включеної до виплаченого страхового відшкодування, законом не передбачене. Щодо вимог про компенсацію моральної шкоди представник відповідача зазначив, що права позивачки як власниці транспортного засобу були відновлені шляхом виплати страхового відшкодування, безпосередньою потерпілою унаслідок спричинення шкоди здоров`ю є пасажирка автомобіля ОСОБА_4 , на користь якої у кримінальному провадженні відповідачка добровільно сплатила частину відшкодування та з якої на її користь додатково стягнуто матеріальну й моральну шкоду та витрати, а також компенсацію шкоди за рахунок страховика. На думку відповідача, позивачка не довела факту порушення її особистих немайнових прав, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачки та заявленими нею моральними стражданнями, а також не обґрунтувала розміру моральної шкоди.

З огляду на вказане відповідачка просила в позові відмовити повністю та вирішити питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу її представника.

У ході розгляду справи, після закриття підготовчого провадження, представник позивачки ОСОБА_5 подала до суду заяву про часткове залишення позовних вимог без розгляду, в якій зазначила, що окремі заявлені нею вимоги є неперспективними та підлягають залишенню без розгляду. Посилаючись на принцип диспозитивності цивільного судочинства та правові висновки Верховного Суду щодо абсолютного права позивача подати заяву про залишення позову або його частини без розгляду, позивачка просила залишити без розгляду позовну вимогу про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на її користь матеріальної шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 433 941,72 грн, тоді як вимоги про стягнення франшизи у сумі 2 600,00 грн, витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 2 500,00 грн, моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн, судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 20 000,00 грн підтримала та просила розглянути по суті.

Рух справи в суді першої інстанції, процесуальні рішення, позиції сторін в судовому засіданні

Позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування шкоди надійшла 23.06.2025 до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2025 справу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Представником відповідача ОСОБА_6 24.07.2025 подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.10.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 11.11.2025.

Представником позивача ОСОБА_5 07.11.2025 подано заяву про часткове залишення позовних вимог без розгляду, яка ухвалою суду від 11.11.2025 задоволена.

Також 11.11.2025 представником позивача Мельниченко А.М. подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, подавши 11.11.2025 заяву щодо проведення засідання без їх участі.

В судовому засіданні 11.11.2025 представник відповідача Нікітюк А.М. просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві.

Суд 11.11.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення.

ІІ. Мотивувальна частина рішення

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду

Судом установлено, що 06.10.2024 о 17 год 30 хв відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford Galaxy, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Р-10 поблизу стели «Черкаси» зі сторони с. Будище Черкаського району Черкаської області в напрямку м. Черкаси, проявила неуважність, порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху, не обрала безпечну швидкість руху, під час виконання маневру повороту ліворуч не впевнилася у безпечності руху, втратила керування транспортним засобом, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в салоні якого перебувала пасажирка ОСОБА_4 .

Унаслідок ДТП пасажирка автомобіля Suzuki Swift ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження, водій автомобіля Suzuki Swift ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 у кримінальному провадженні № 0003328 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цим же вироком вирішено заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «АРКС», стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, недоотриманий заробіток, витрати на правову допомогу, а зі страхової компанії частину матеріальної шкоди, завданої здоров`ю потерпілої.

Автомобіль Suzuki Swift, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням якого в момент ДТП перебував ОСОБА_3 , належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 , що підтверджується наявними у справі реєстраційними документами на транспортний засіб, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з дефектною відомістю від 11.10.2024, складеною за результатами огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Swift становить 650 409,68 грн. При цьому пошкодження є настільки суттєвими, що витрати на ремонт істотно перевищують ринкову вартість автомобіля до ДТП, у зв`язку з чим транспортний засіб позивачки визнано таким, що знищений.

За матеріалами справи після ДТП позивачка реалізувала залишки пошкодженого автомобіля за 20 000,00 грн, що підтверджується відповідними документами, наданими суду.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Ford Galaxy, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка, на час скоєння ДТП була застрахована в АТ «СК «АРКС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 217624604 із страховими сумами відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та франшизою 2 600,00 грн (зазначені відомості, у тому числі відображені у вироці суду). Факт чинності зазначеного полісу та наявність страхового покриття на момент ДТП підтверджується полісом і відомостями з електронної бази МТСБУ.

На виконання умов договору обов`язкового страхування АТ «СК «АРКС» визнало подію, яка сталася 06.10.2024, страховим випадком та здійснило на користь позивачки страхову виплату у зв`язку із пошкодженням належного їй автомобіля. Згідно з довідками страховика та банківськими документами, наданими до справи, на рахунок позивачки перераховано страхове відшкодування у розмірі 196 557,96 грн (255 044 грн (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 58 486,04 грн (ринкова вартість ТЗ після ДТП).

Із наданих суду документів убачається, що до складу здійсненого страхового відшкодування страховик не включив вартість послуг евакуатора, понесених позивачкою у зв`язку з транспортуванням пошкодженого автомобіля з місця ДТП. Проте позивачкою не надано відповідних доказів про оплату послуг евакуатора.

З огляду на встановлені обставини та доводи сторін з урахуванням змінених позовних вимог суд дійшов таких висновків.

Щодо позовної вимоги про стягнення розміру франшизи

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З аналізу наведених норм убачається, що встановлення у договорі страхування умови про безумовну франшизу означає лише покладення на страхувальника (особу, відповідальну за завдані збитки) обов`язку компенсувати потерпілому ту частину шкоди, на яку відповідно до договору зменшується страхове відшкодування. Водночас сам по собі факт існування в полісі умови про франшизу не свідчить автоматично про те, що потерпілому не відшкодовано відповідну суму, а отже й про наявність у нього додаткових збитків у вигляді несплаченої франшизи. Для виникнення обов`язку особи, відповідальної за шкоду, компенсувати франшизу, має бути доведено, що страховик фактично зменшив на її розмір суму страхового відшкодування, яка підлягала виплаті.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, реальні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд не може ґрунтувати свої висновки на припущеннях.

Позивачка, обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачки суми франшизи, посилалася виключно на те, що полісом обов`язкового страхування передбачено франшизу в розмірі 2 600 грн і що страхове відшкодування було виплачено без її компенсації. Водночас жодного належного та допустимого доказу того, що страховик при визначенні і виплаті страхового відшкодування фактично зменшив суму відшкодування на розмір франшизи (зокрема, розрахунку страховика із виокремленням суми франшизи, листа страхової компанії про зменшення виплати на відповідний розмір тощо) позивачкою до суду не подано.

Із наявних у справі розрахунків страховика, довідок та платіжних документів убачається, що сума страхового відшкодування була визначена як різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та його вартістю після ДТП. Із цих документів не вбачається, що зазначена сума була додатково зменшена на розмір франшизи. Навпаки жодних посилань на утримання франшизи з виплати матеріали справи не містять.

Отже, позивачка всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довела ні факту того, що страховою компанією при виплаті страхового відшкодування було утримано із належної їй суми 2 600 грн франшизи, ні того, що саме в такому розмірі вона зазнала додаткових збитків, які не були компенсовані страховиком. За відсутності доказів реальних втрат у вигляді несплаченої франшизи вимога про її стягнення з відповідачки як особи, відповідальної за завдані збитки, є необґрунтованою.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення на користь позивачки суми франшизи відсутні, у зв`язку з чим у цій частині в позові потрібно відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на залучення евакуатора

Позивачка, заявляючи вимогу про стягнення з відповідачки 2 500,00 грн витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, посилалася на те, що такий евакуатор залучався, а вказана сума була нею сплачена та не компенсована страховою компанією. Водночас на підтвердження фактичного понесення цих витрат позивачкою не подано жодного належного та допустимого доказу: до матеріалів справи не долучено ані договору із суб`єктом, який надавав послуги евакуації, ані акта наданих послуг, ані документа, що підтверджував би оплату позивачкою зазначеної суми за евакуацію автомобіля.

З огляду на недоведеність складу та розміру збитків, які підлягали б відшкодуванню як витрати на евакуацію транспортного засобу, а також через неспростування доводів відповідача про те, що ці витрати підлягають стягненню з страховика, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині та вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідачки 2 500 грн в якості витрат на залучення евакуатора.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди

Моральна шкода у справах про пошкодження майна внаслідок ДТП полягає, зокрема, у душевних стражданнях, пов`язаних із самою участю в ДТП та пошкодженням речі й необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя (ч. 2 ст. 23 ЦК України). Зобов`язання щодо її відшкодування виникає за наявності сукупності умов: протиправної поведінки (встановлена вироком суду), шкоди немайнового характеру, причинного зв`язку та вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування визначається судом із дотриманням вимог розумності та справедливості з урахуванням характеру правопорушення, глибини і тривалості страждань та інших істотних обставин (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з підходом, викладеним у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 752/20375/15, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

У постанові від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц Верховний Суд зазначив, що участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

Із позовної заяви та досліджених судом матеріалів справи убачається, що внаслідок ДТП син позивачки ОСОБА_3 та невістка ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, при цьому ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, що спричинило тривале лікування та реабілітацію, а транспортний засіб повністю знищено.

Судом також установлено, що після ДТП, окрім страхового відшкодування, відповідачка ОСОБА_2 надавала потерпілій ОСОБА_4 добровільну матеріальну допомогу, а вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25.02.2025 з неї стягнуто на користь потерпілої моральну шкоду, недоотриманий заробіток та витрати на правову допомогу, а на користь ОСОБА_4 за рахунок страховика АТ «СК «АРКС» витрати на лікування.

З огляду на викладене та враховуючи, що належний позивачці автомобіль було знищено, а внаслідок ДТП шкоди завдано її близьким родичам, що об`єктивно призводить до душевних страждань, у тому числі пов`язаних із переживаннями за їх здоров`я, необхідністю вчинення дій, спрямованих на відновлення пошкодженого майна та захист своїх прав (звернення до страховика, участь у судових провадженнях, звернення по правничу допомогу тощо), суд вважає доведеним факт заподіяння позивачці моральної шкоди.

Водночас суд бере до уваги, що сама позивачка не була безпосередньою учасницею дорожньо-транспортної пригоди та не визнана потерпілою у кримінальному провадженні. Матеріали справи не містять доказів того, що втрата транспортного засобу призвела до істотної, тривалої зміни звичного способу життя позивачки, у тому числі з огляду на те, що під час ДТП транспортним засобом керував її син. Не подано також належних доказів тривалого лікування родичів позивачки, необхідності їх догляду саме з боку позивачки та перенесених у зв`язку з цим нею особливо інтенсивних душевних страждань.

Разом із тим відсутність таких доказів не спростовує самого факту наявності моральної шкоди, оскільки вже сам факт знищення майна позивачки внаслідок ДТП, завдання шкоди її близьким родичам, необхідність звернення до суду для захисту своїх прав об`єктивно зумовлюють негативні переживання та душевні страждання, що відповідає підходу, викладеному у постановах Верховного Суду, на які посилався суд вище. Відсутність детальних доказів інтенсивності та тривалості страждань у даному випадку впливає не на сам факт права на компенсацію, а на визначення її розміру.

Оцінюючи заявлений до стягнення розмір моральної шкоди у 20 000,00 грн, суд бере до уваги характер допущеного правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило ДТП із тяжкими наслідками для пасажирки), значення знищеного автомобіля для позивачки та її сім`ї, необхідність вчинення нею додаткових дій для відновлення своїх майнових прав, а також те, що позивачка не зазнала фізичного болю чи ушкодження здоров`я, а її страждання пов`язані переважно з наслідками для близьких осіб та втратою майна. З урахуванням наведеного, принципів розумності та справедливості, суд доходить висновку, що на користь позивачки підлягає стягненню грошова сума як компенсація моральної шкоди, розмір якої є меншим за заявлений та є співмірним встановленим у справі обставинам в розмірі 10 000,00 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі позивачем були заявлені позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 459 051,72 грн, позивачкою сплачено судовий збір у сумі 7 393,77 грн.

За результатами розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, про стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування в сумі 10 000 грн (2,2 % від заявлених вимог).

У зв`язку з цим відповідач повинен компенсувати позивачу витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі: 7 393,77 грн х 2,2 % = 162,70 грн.

З приводу заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу суду подано копію квитанції про переказ коштів ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_5 в розмірі 20 500,00 грн.

Відповідно до попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу складають 5 000,00 грн за аналіз правових норм та збирання доказів, 6 000,00 грн складання позовної заяви (вже оплачені витрати). Витрати, які плануються участь в судових засіданнях 1 211,00 грн (вартість однієї години).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц Верховний Суд вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Оцінивши обсяг та характер виконаних адвокатом робіт (аналіз правової ситуації, складання позову, участь у двох судових засіданнях), ступінь складності справи, результат розгляду позову, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн є надмірним та не відповідає критерію розумної необхідності.

У зв`язку з цим, керуючись засадами розумності, співмірності та справедливості, суд визначає, що обґрунтованим та таким, що відповідає реальному обсягу наданих правничих послуг у цій справі, є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, який підлягає врахуванню при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначені витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, а позов задоволено на 2,2 % від загальної заявленої суми, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 2,2 % від визначеної суми витрат на правничу допомогу, що становить 220,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Страхова компанія АТ «СК «АРКС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн, а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн 70 (сімдесят) коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 220 грн (двісті двадцять).

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Страхова компанія АТ «СК «АРКС», , адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ.

Суддя В.О. Пономар