Провадження №: 2-др/336/54/25
26 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турчинський Максим Ігорович, за участю секретаря Кумечко Ірини Миколаївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №336/9261/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
07.11.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень.
Судове засідання було призначено на 18.11.2025 року, відкладено на 26.11.2025 року, сторони викликались.
Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, були повідомлені належним чином.
З підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.
Рішенням Шеченківського районного суду м. Запоріжжя позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №05.10.2023-100002699 від 05.10.2023р. у розмірі 12111,95 гривень та судовий збір у розмірі 2422,40 гривень..

Відтак, при ухваленні рішення, питання про розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката не вирішувалося, а було вирішено лише питання про судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Через канцелярію суду 07.11.2025 року позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною восьмою статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат можливо лише за сукупності таких обставин: 1) сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 2) стороною подано заяву щодо таких судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі (або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів (або до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження) у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, який подається стороною до суду разом з першою заявою по суті спору, не є заявою про подання доказів розміру судових витрат після ухвалення рішення суду, передбаченою ч.8 ст.141 ЦПК України, хоча Цивільним процесуальним кодексом України не забороняється можливість зробити заяву про подання доказів після ухвалення рішення при поданні попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 6. ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц.

У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 01.04.2025, звіт про виконану роботу відповідно до договору про надання правової допомоги № 01/25-СЦ від 05.11.2025, платіжна інструкція, згідно з якою заявник сплатив винагороду за надання правничої допомоги в сумі 6 000,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, суд має право витребувати детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та документи, що підтверджують їх вартість.

Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним: зі складністю справи та виконаними роботами (наданими послугами); з часом, витраченим адвокатом; з обсягом наданих послуг; з ціною позову та/або значенням справи для сторони.

Суд вважає, що у даній справі, зважаючи на її незначну складність, типовий характер та низьку ціну позову, заявлена позивачем сума у 6 000,00 грн є явно завищеною та неспівмірною із обсягом виконаних робіт.

Керуючись принципами розумності та співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з усіх обставин, суд вважає, що розумною та обґрунтованою сумою витрат на правничу допомогу у цій справі є 3 000,00 грн, що відповідає складності справи, обсягу наданих послуг та ціні позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що заява про стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №336/9261/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. (три тисячі гривень 00 коп.)

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Максим ТУРЧИНСЬКИЙ

26.11.25