Справа № 201/8391/25
Провадження № 2/201/3997/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Соборного районного суду міста Дніпра 03 липня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 у розмірі 44 450,00 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4565687.

26 липня 2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4565687.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4565687 від 29 жовтня 2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44 450,00 грн, з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 32 550,00 грн., - комісія 1900 грн.

04 серпня 2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач як доказ видачі кредитних коштів позивачу надає квитанцію з системи Liqpay. У даній квитанції номер банківської картки отримувача кредитних коштів вказаний не повністю, а без зазначення 6 цифр тобто у вигляді певної комбінації цифр та символів, а саме "414960*24". Таким чином, номер відповідної банківської картки також вказаний не повністю, а без зазначення 6 цифр, які містяться всередині номеру.

Ураховуючи наведене, не можна визнати надану позивачем довідку належними та допустимими доказами на підтвердження зарахування грошових коштів на конкретну банківську картку, яка належить відповідачу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 44 450,00 грн., з яких 10 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 32 550,00 грн. сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 1 900,00 грн. заборгованість за комісіями. З огляду на вищевказане, відповідач вважає, що нарахування процентів у розмірі, який фактично перевищує заборгованість за тілом кредиту більше ніж у 3 рази, свідчить про не справедливі умови договору та фактично є надмірним тягарем для відповідача щодо сплати кредиту.

06 серпня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитор має право нараховувати відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування в межах визначених Договором позики максимальних строків, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання.

Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації. Всі інші доводи представника відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.

07 серпня 2025 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

В свою чергу відповідач відноситься до першої категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих доказів вбачається, що відповідач є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. А отже, відповідач користується пільгами, передбаченими ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», тому має право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом.

14 серпня 2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 липня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.110-111).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.112).

До суду 08 липня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.112).

Ухвалою судді від 11 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. (а.с.113-114).

Представником позивача 06 серпня 2025 року подано клопотання про витребування доказів по справі. (а.с.154-159).

Ухвалою суду від 19 серпня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано докази по справі. (а.с.184-186).

На виконання ухвали суду від 16 вересня 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази. (а.с.189-190).

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у позовній заяві просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача просила розглядати справу без її участі, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановленні судом

29 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4565687. (а.с.43-51,72, 74-77).

Умови:

-розмір кредиту 10 000 грн.;

-строк 15 днів;

-відсотки за користування кредитом 1,70% на день;

-комісія 1 900 грн. одноразово.

Також в матеріалах справи міститься квитанція, яка фактично підтверджує отримання грошових коштів у розмірі 10 000 грн. (а.с.88) даний факт також підтверджується витребуваними доказами. (а.с.184).

26 липня 2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4565687. (а.с.16-42).

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4565687 від 29 жовтня 2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44 450,00 грн, з яких: - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 10 000,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами в розмірі становить 32 550,00 грн., - комісія 1900 грн. (а.с.13-15).

В матеріалах справи наявний військовий квиток відповідача, відповідно до якого відповідач проходить службу з 2023 року. (а.с.169-170).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Факторинг Партнерс» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Факторинг Партнерс» за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.

Стосовно розміру відсотків по кредиту.

Як передбачено Договором, строк кредиту 15 днів. Встановлено стандартну процентну ставку 1,70 % в день.

Отже, строк дії кредитного договору закінчився через 15 днів після його укладення.

Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачу за період, який перевищує період, встановлений договором.

Суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі № 4565687 від 29 жовтня 2021 та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками: за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 в сумі 2550 грн. (10000 : 100% * 1,70 % * 15 днів).

Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачу за період, який перевищує період, встановлений договором.

Згідно матеріалів справи, відсотки за користування кредитними коштами, які нараховані за періоди, коли у кредиторів, якому відійшло право вимоги до позивача, не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

З огляду на вказане, позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза визначений Кредитним договором термін, а отже сума нарахованих відсотків є значно меншою, ніж заявлена позивачем та складає 2550 грн. за кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 року, а отже в дану частину позовних вимог, суд задовольняє частково.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача стосовно проходження військової служби відповідачем, і як наслідок необхідність звільнення останнього від сплати відсотків відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки на момент укладання кредитного договору (29 жовтня 2021 року) та на момент закінчення строку дії договору (13 листопада 2021 року) (саме за цей період судом розрахована сума відсотків за користування кредитом), відповідач не проходив військову службу, відповідно до матеріалів справи відповідач заступив до служби майже через два роки після закінчення терміну дії кредитного договору. А отже норми визначені вищезгаданим Законом України не можуть бути застосовані до відповідача.

Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами надання кредитів під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачем висловлено не було та як наслідок не було розірвано або оскаржено такі кредитні договори. Обставини укладення вищевказаних договорів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.

Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 року, в добровільному порядку ТОВ «Факторинг Партнерс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості.

На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 року в розмірі 10000 тіло кредиту та 2550 грн. відсотки за користування кредитними коштами, 1900 грн. комісія, а разом 14 450 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 793,98 грн. (14 450 грн. х 2442,40 грн. : 44 450,00 грн. = 793,98 грн.).

Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн., яку підтверджують договором про надання правничої допомоги від 02 липня 2024 року (а.с.61-68), тарифами на послуги (а.с.69) та заявкою на надання юридичної допомоги. (а.с.71)

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited»проти України»).

З аналізу матеріалів справи та заперечень представника відповідача, суд приходить до висновку, що сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 16 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.

Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (), суму заборгованості за Кредитним договором № 4565687 від 29 жовтня 2021 року в розмірі 14 450 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 793,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (), м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521.

Відповідач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя С.О. Демидова