Справа № 681/1249/25
Провадження 4-с/681/8/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2025 р. м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення та бездіяльність старшого державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Максимова Віктора Миколайовича, заінтересовані особи: Полонський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанови державного виконавця від 17.09.2025 про закінчення виконавчих проваджень АСВП № 46087819, № 49754701 та від 18.09.2025 про відкриття виконавчих проваджень АСВП № 79130756, № 79130911 щодо стягнення штрафів, зобов`язати виконавця закінчити провадження шляхом повернення виконавчих документів на вимогу суду, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

До початку розгляду справи по суті від представника заявника надійшла заява про відмову від скарги та закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що після відкриття провадження у справі суб`єкт оскарження самостійно задовольнив вимоги скаржника. У зв`язку з цим представник просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з органу ДВС витрати на правничу допомогу.

Представник Полонського відділу ДВС подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність та відсутність розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Судом встановлено, що після звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою, начальник Полонського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області в порядку контролю за законністю виконавчих проваджень 10.11.2025 та 11.11.2025 виніс постанови про скасування оскаржуваних постанов старшого державного виконавця Максимова В.М. та забезпечив закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, предмет спору вичерпано внаслідок добровільного задоволення вимог заявника після відкриття провадження у справі.

Прийняття відмови від скарги не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 133, 137, 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України застосовуються і до скарг на дії державного виконавця, оскільки розділ VII ЦПК України не містить виключень щодо цього.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17.02.2021 у справі № 308/9100/19-ц. У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що ЦПК України передбачає можливість компенсації судових витрат у разі закриття провадження у справі, незалежно від його виду. Положення ст. 452 ЦПК України є спеціальною нормою, яка регулює розподіл витрат за результатами розгляду скарги по суті (задоволення або відмова). Однак у випадках, коли провадження закривається (зокрема через добровільне виконання вимог), застосуванню підлягають загальні норми, зокрема ст. 142 ЦПК України. Відсутність рішення по суті спору не позбавляє заявника права на відшкодування витрат, якщо спір був врегульований фактично на його користь після звернення до суду.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 були фактично задоволені органом ДВС після подання скарги, він має право на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Щодо визначення розміру витрат.

Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник заявника надав суду: Договір № 25-07/2025 про надання правової допомоги від 25.07.2025, Додаткову угоду до договору від 29.09.2025, ордер на надання правничої допомоги, відповідно до яких розмір фіксованої винагороди становить 10000,00 грн.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22.

У даній справі від Полонського відділу ДВС надійшло клопотання про зменшення розміру витрат.

При визначенні суми відшкодування суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, згідно з яким стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу вартістю 10000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг скаржнику. Складання скарги не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика. Адвокат не був змушений вивчати додаткові джерела права чи складне законодавство. Справа не розглядалася по суті у судових засіданнях з викликом сторін, оскільки вимоги були виконані відповідачем добровільно на етапі відкриття провадження. Фактично, надання правничої допомоги в даній справі звелося до аналізу матеріалів виконавчого провадження, підготовки адвокатського запиту та складання тексту скарги.

Враховуючи викладене, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з органу ДВС, до 6000 (шести тисяч)грн, що є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 255, 256, 452 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 адвокатки Ковальчук Руслани Миколаївни від скарги на дії, рішення та бездіяльність старшого державного виконавця Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Максимова Віктора Миколайовича.

Провадження у справі № 681/1249/25 закрити.

Стягнути з Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (, адреса: вул. Героїв Майдану, 6, м. Полонне, Хмельницька область, 30500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 26.11.2025.

Суддя Сергій ІЛЛЮК