Справа № 487/8019/25
Провадження № 2/487/3746/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м. Київ, вул. Саксаганського, 133А) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

23.10.2025 представник ТОВ «Споживчий центр» Горна В.І. звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11.02.2025-100001023 від 11.02.2025 у розмірі 13500,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно із нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Недотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до статті 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 24.10.2025 № 1931899 за параметрами, вказаними у запиті, особу ОСОБА_1 не знайдено.

Крім того згідно з відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання від 17.11.2025 № 4801.4-9249/4801.4-25 за відомостімя ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області гр. ОСОБА_1 значиться зареєстрованим з 13.08.2011 по АДРЕСА_1 .

У позові представником позивача зазначено адресою проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .

При цьому відповідно до копії паспорта відповідача, долученої до позовної заяви, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.08.2011 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У частині 9 ст. 28 ЦПК України зазначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2024 року по справі № 554/7669/21.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, враховуючи те, що зареєстроване місце проживання відповідача у справі знаходиться на території Миколаївського (Снігурівського) району Миколаївської області, суд вважає, що дану цивільну справу слід передати на розгляд до Снігурівського районного суду Миколаївської області за підсудністю.

Керуючись ст. 30, 31, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю до Снігурівського районного суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повне судове рішення складено 25.11.2025.

Головуючий суддя І. В. Боброва