Справа № 502/2115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кілійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, про стягнення грошових коштів на утримання дитини та встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій з урахуванням уточнень, просив стягнути з останньої на його користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11300,00 грн, та встановити факт самостійного виховання та одноособового утримання батьком ОСОБА_1 свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спільною дитиною сторін, який мешкає з батьком та перебуває на його утриманні. Відповідачка не проявляє турботу по відношенню до дитини, не піклується нею. Позивачем на утримання дитини було витрачено 22600,00 грн на лікування, одяг, навчання.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти стягнення з неї коштів заперечувала.

Представник Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, щосторони перебували у шлюбі, зареєстрований 19 листопада 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.11.2010.

Сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/2086/25 від 28.10.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується та утримується позивачем самостійно. Син мешкає з батьком в квартирі АДРЕСА_1 , його вихованням займається самостійно. Вказане підтверджується Актом про встановлення фактів від 30.10.2025, Характеристикою ОСОБА_1 від 30.10.2025, Довідкою сімейного лікаря від 30.10.2025.

Відповідно до нотаріально посвідченого Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 21.10.2025, сторони визначили місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 в задекларованому батьком місці проживання. Доньки ОСОБА_4 з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ( ч. 2 ст. 3 СК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Встановлення даного факту позивачу необхідно для подальшого одноосібного звернення до державних та інших закладів і установ в інтересах дитини, а також переміщення разом з дитиною без згоди матері.

Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно дост.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині встановлення факту виховання та утримання дитини батьком, оскільки з встановлених обставин справи вбачається, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей без будь-яких обмежень кожному щодо спілкування з дітьми, їх виховуванні, проте відповідачка участі у вихованні та утриманні сина, який проживає з батьком, не бере.

Водночас, щодо стягнення з відповідачки витрат на дитину, а саме на лікування, одяг, навчання, які позивач оцінив у розмірі 11300,00 грн, слід відмовити, оскільки зазначені витрати є витратами на утримання дитини і регулюються нормами ст. 180 СК України, тобто визначаються як аліментні зобов`язання. Проте, як встановлено з матеріалів справи, позивач не звертався до суду про стягнення з відповідачки аліментів, зокрема й не просить про це у цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним покласти судові витрати на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-185, 191 СК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт самостійного виховання та одноособового утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков