Справа № 685/723/25
Провадження № 2-о/685/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

присяжних Блюсюка В.М. та

Корнійчука М.В.,

за участі секретаря Матвійчук В.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

його представниці адвоката Семченко Г.С.,

представника особи, щодо якої подана заява, адвоката Сторожука Ю.В.,

представника Теофіпольської селищної ради Федонюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Теофіполь в окремому провадженні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересованою особою є Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В :

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання його баби ОСОБА_2 , 1956 року народження, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення заявника опікуном.

Заява вмотивована тим, що стан здоров`я баби, яка є пенсіонеркою за віком, став погіршуватися з 2013 року, вона страждає іншими хронічними маревними розладами згідно з випискою з медичної карти хворого. Вперше вона психічно змінилася у 2013 році, коли без видимих причин знизився настрій, втратила інтерес до оточуючих, була апатичною, багато спала, знизився апетит. Стан її вкрай погіршився: стала напруженою та метушливою, періодично висловлювала суїцидальні думки, маячні ідеї самозвинувачування, стосунку та впливу. Стверджувала, що їй та її родині «пороблено», на родину накладено «закляття», має статися «якась біда». У зв`язку з цим після огляду психіатром було одержано направлення на госпіталізацію, яка була проведена примусово згідно з рішенням Ярмолинецького районного суду у зв`язку з відсутністю згоди.

В подальшому ОСОБА_2 проходила лікування в закладі з надання психіатричної допомоги в 2015, 2018, 2019, 2020, 2024 та 2025 роках. Внаслідок психічної хвороби, стійкого психічного розладу, ОСОБА_2 не здатна висловлювати свої думки, в неї наявні стійкі марення (тобто переконання, що не відповідають реальності), не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в життєвих ситуаціях, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, говорить сама з собою, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, інколи буває агресивною та некерованою і тому потребує відповідного нагляду, турботи та лікування.

В ході судового розгляду заявник свою заяву підтримав.

Представник заявника ОСОБА_3 заяву також підтримала та вважає, що цілком достатньо підстав для визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки.

Представник Теофіпольської селищної ради, як органу опіки та піклування покладається на думку суду.

Представник особи, щодо якої подана заява, адвокат Сторожук Ю.В. вважає, що підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною немає.

Заслухавши пояснення заявника, думку представників особи, щодо якої подана заява, та органу опіки та піклування, лікаря-психіатра, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 39, 60, 63 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, над недієздатною фізичною особою суд встановлює опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування за обов`язкової наявності згоди особи бути опікуном.

Частиною 1 статті 298 ЦПК України визначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Проте ухвалою суду від 12 листопада 2025 року було відмовлено в призначенні судово-психіатричної експертизи.

При прийнятті такого рішення суд виходив з наступного.

Лікар-психіатр КНП «Теофіпольська БПЛ» ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що пацієнтка ОСОБА_2 перебуває в неї на обліку, їй видаються відповідні препарати, раніше за зверненням рідних видавалося направлення на госпіталізацію до психіатричного медичного закладу, в даний час такого направлення не потрібно, госпіталізація здійснюється за заявою родини пацієнта. Зазначила, що після виписки з стаціонарного лікування стан пацієнтки значно покращувався, проте їй потрібно постійно приймати ліки, які видаються безкоштовно.

Відповідно до виписки № 2813 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Хмельницький обласний заклад із надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 08 квітня по 08 травня 2025 року з діагнозом F22.8 (інші хронічні маревні розлади). До цього стаціонарно лікувалася в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні № 1 в 2013, 2014 та 2015 роках, двічі в 2018 та 2019 роках, в 2020 та 2024 роках. Госпіталізації були пов`язані з тим, що пацієнтка ставала замкненою, менше спілкувалася з рідними, стала задумуватися, відмовлялася від їжі, був знижений настрій, тривога. Після виписки її стан покращувався до наступних погіршень та госпіталізацій.

У судовому засіданні, яке відбулося 14 жовтня 2025 року, при вирішенні питання щодо призначення судової психіатричної експертизи, приймала участь ОСОБА_2 , щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною. На всі запитання суду вона надавала цілком адекватні відповіді та поводилася відповідно до обстановки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Частиною 1 статті 298 ЦПК України визначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Зважаючи на такі вимоги законодавства, суд, при вирішенні питання достатності даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи для призначення судово-психіатричної експертизи повинен оцінювати, чи є в матеріалах справи дані на підтвердження саме хронічного та стійкого психічного розладу цієї особи, а не самого по собі психічного розладу.

В ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт наявності у ОСОБА_2 такої ознаки, необхідної для призначення експертизи, як стійкий психічний розлад. ОСОБА_2 дійсно має певні психічний розлад, який є хронічним з 2013 року, проте, після стаціонарного лікування у зв`язку з погіршенням стану, її стан покращується, вона приймає медикаментозне лікування в домашніх умовах.

При цьому, ні заявником, ні медичною документацією, ні лікарем-психіатром не наведено якихось ознак, які б могли свідчити про нездатність ОСОБА_2 не усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов переконання про відсутність достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 , що дало б підставу для призначення судово-психіатричної експертизи.

Оскільки в суді не знайшов свого підтвердження факт наявності у ОСОБА_2 хронічного, стійкого психічного розладу, який би позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тому вона не може бути визнана недієздатною, і, відповідно, підстав для призначення опіки над нею немає.

Керуючись ст.ст. 39-41, 60, 63, 64 ЦК України, ст.ст. 299, 300 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання недієздатною ОСОБА_2 , встановленні над нею опіки та призначення опікуна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене «24» листопада 2025 року.

Головуючий Самойлович А.П.

Присяжні Блюсюк В.М.

Корнійчук М.В.