Справа №295/9301/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

27.11.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову, яка подана у цивільній справі

за позовомОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення факту окремого проживання та визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Згідно з даними Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та визнання права власності у порядку спадкування, у якому позивач просить встановити факт окремого проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.10.1993 по 05.05.1998, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та ухваленням 15.10.1993 Богунським районним судом м. Житомира рішення про розірвання шлюбу; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 дружини ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 25.07.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

25.11.2025 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони державному нотаріусу Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуку Андрію Ігоровичу (вул.Леха Качинського, 12, корп. А, м.Житомир, Житомирська область, 10014) видавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , в межах спадкової справи №66902452, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , до ухвалення у даній справі судового рішення та набрання ним законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що його звернення до суду з позовом зумовлено тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його дружини - ОСОБА_3 , постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. від 28.03.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки, згідно з витягами з ДРАЦС громадян про шлюб та про розірвання шлюбу, вказаний житловий будинок купувався померлою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач у справі). Натомість, підставою для того, щоб набуте померлою після ухвалення Богунським районним судом м. Житомира від 15.10.1993 рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем нерухоме майно, мало статус спільної сумісної власності, стала несвоєчасна (після 5 років з часу розірвання шлюбу, а саме 05.05.1998) реєстрація в органах ДРАЦС розірвання шлюбу, а саме отримання померлою відповідного свідоцтва, яке діяло на той час. Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 (після розірвання за рішенням суду шлюбу з відповідачем) тепер вже померла ОСОБА_3 , тоді, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою житомирською державною нотаріальною конторою, за особисті кошти за договором купівлі-продажу набула у власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 3440,32 грн. З моменту придбання ОСОБА_3 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , нею спільно з позивачем було вкладено в будинок багато трудових та матеріальних ресурсів, відповідно стан будинку значно покращився, а його вартість стала вищою, натомість, ОСОБА_2 жодної участі у придбанні чи облаштуванні вищевказаного житлового будинку не брав, зареєстрований в ньому не був, адже з ОСОБА_3 не підтримував будь-яких стосунків чи спілкування. Однак, ОСОБА_2 вважає, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, а йому, відповідно, належить половина такого майна, яке він вважає спільним майном подружжя. Тож, на даний час, існує спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом, після померлої дружини ОСОБА_3 . Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведена за заявою позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини державним нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуком А.І. за № 66902452. 29.04.2024 Житомирською державною нотаріальною конторою позивачу видано довідку №979/02-14, відповідно до якої 09.12.2020 ОСОБА_1 та 03.03.2021 ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 . Інші спадкоємці не звертались. Однак, постановою від 25.01.2022 державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на житловий будинок АДРЕСА_1 , з підстав ненадання ним правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. Разом з тим, ОСОБА_2 не позбавлений права повторно звернутись до нотаріуса щодо видачі йому такого свідоцтва про право власності, у разі отримання ним необхідних документів. До того ж, 12.11.2025 представником ОСОБА_2 - адвокатом Войцешук В.В. в телефонному режимі повідомлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Лук`янець Л.О. про те, що ОСОБА_2 має намір знову звертатись до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. щодо видачі йому свідоцтва про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя, а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_4 . Відтак, у відповідача відсутні правові обмеження щодо отримання такого правовстановлюючого документу. Однак, видача державним нотаріусом відповідачу такого свідоцтва про право власності може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі та призведе до необхідності оскарження позивачем такого свідоцтва в судовому порядку. Невжиття зазначеного у заяві заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення, адже у разі видачі державним нотаріусом відповідачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя та задоволення судом позову у даній справі, здійснення позивачем державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду, буде неможливим. Внаслідок вжиття заходів забезпечення позову у відповідача не виникне жодних збитків, а вжиті заходи слугуватимуть лише заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви проводиться судом у письмовому провадженні, що відповідає вимогам ч.13 ст.7 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши й дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування за законом, після померлої дружини ОСОБА_3 . ОСОБА_1 оспорює право ОСОБА_2 на оформлення права на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , як колишнього подружжя. Заявник вказує, що ОСОБА_2 має намір знову звертатись до державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Поліщука А.І. щодо видачі йому свідоцтва про право власності на частку у спільному майні колишнього подружжя, а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_4 . Зазначає, що видача державним нотаріусом відповідачу такого свідоцтва про право власності може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі та призведе до необхідності оскарження позивачем такого свідоцтва в судовому порядку.

На підставі наведеного, суд вважає, що заявник у заяві про забезпечення позову довів наявність обґрунтованих підстав вважати, що наявні ризики вчинення відповідачем дій, спрямованих на оформлення справа на спадщину щодо спірного майна, у зв`язку з чим ефективний захист та відновлення прав позивача та виконання рішення суду, у разі задоволення позову, може бути утруднене.

Беручи до уваги встановлені під час розгляду заяви обставини суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, беручи до уваги зміст та обсяг заявлених вимог, те, що предметом позову є захист права позивача на спадщину, яка залишилась після смерті дружини, захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник, є співмірним із заявленими позовними вимогами, тому, на думку суду, невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яке може бути ухвалено за результатами судового розгляду, а тому суд дійшов висновку про можливість застосувати в даній справі заходи забезпечення позову, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити державному нотаріусу Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуку Андрію Ігоровичу (вул. Леха Качинського, 12, корп. А, м. Житомир, Житомирська область, 10014) видавати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в межах спадкової справи №66902452, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням її копії учасникам справи також направляється державному нотаріусу Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуку Андрію Ігоровичу для її виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Т.А. Воробйова