Справа № 195/1488/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14.11.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Омеко М.В., за участю секретаря судового засідання Мартинової Н.В., представника позивача Тютюнник В.М. (в режимі ВКЗ), представника відповідача, адвоката - Боярчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Державного агентство меліорації? ? та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 ? про відшкодування матеріальних збитків, завданих адміністративним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Державного агентство меліорації та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області Тютюнник В.М. звернулася до суду з позовом до відповідача у справі, ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків заподіяних державі незаконним виловом водних біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища у розмірі 91 205 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ять) грн. 00 копійок. Грошове стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок адміністративного правопорушення просить стягнути на користь Мирівська/с-щеМирове територіальної громади за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/ТГ Мирове/24062100, код отримувача , розрахунковий рахунок UA0004475, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації бюджету 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.05.2023 року при виконанні своїх службових обов`язків, головним державним інспектором Управління Тверденком Іваном Сергійовичем було викрито грубе порушення Правил любительського та спортивного рибальства, скоєне громадянином України, ОСОБА_1 , яке мало ознаки адміністративного правопорушення.

Матеріали про скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого частиною 4 ст.85 КУпАП, направлені до розгляду Томаківським районним судом Дніпропетровської області.

Томаківським районним судом Дніпропетровської області 05.07.2023 року в справі №195/985/23 (провадження №3/195/423/23) ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статтею 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова №195/985/23 від 05.07.2023 Томаківського районного суду Дніпропетровської області набрала законної сили 06.08.2023 року, і на момент звернення з даним позовом ОСОБА_1 не оскаржувалась.

Протоколом від 20.05.2023 №049353 про адміністративне правопорушення? ? зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним промислом, з корисних мотивів, не маючи передбаченого законом дозволу, в заборонений нерестовий період заздалегідь підготовленими забороненими знаряддями лову сітками жилковими в кількості 4 (чотири) одиниці загальною довжиною 200 метрів, з гумового човна здійснювали незаконне добування живих водних біоресурсів - риби у ставку села Мирове Нікопольського району Мирівська територіальна громада.

ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги статті 63 Закону України «Про тваринний світ» від 13.12.2001 року №2894-III, підпункт пп.1 п.1 розділ IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України 19.09.2022 № 700 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 р.за № 1412/38748, чинними на час правопорушення (далі - Правила), згідно яких, забороняється добування (вилов) знаряддями, зокрема, сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , спричинено майнову шкоду рибному господарству держави на суму 91 205,00 грн, що підтверджується розрахунком збитків до протоколу про адміністративне правопорушення №049353 від 20.05.2023, постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року в справі №195/985/23.

Протиправні дії ОСОБА_1 з незаконного добування водних біоресурсів призвело до втрати потомства, а також екологічно цінних видів незаконно добутих живих водних біоресурсів, вилов яких впливає на поширення даного виду до конкретного водоймища, та заподіяв державі, в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області шкоду на загальну суму 91 205 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ять) гривень 00 копійок, а саме: карась сріблястий в кількості 53 штук та сазан 2 одиниці на загальну суму 91 205,00 грн.

Розрахунок розміру майнової шкоди здійснено головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Дніпропетровський рибоохоронний патруль» Тверденком С.І., згідно такс, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 21.11.2011 №1209 в редакції Постанови КМУ від 06.10.2021 №1039 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Шкода в розмірі 91 205,00 грн., заподіяна незаконним виловом живих біоресурсів, підлягає стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області повідомляє, що ним не подавалися інші позови до ОСОБА_1 , з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.09.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Боярчук Н.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що відповідач 20 травня 2023 року взагалі займався рибним добувним промислом, надані до суду позивачем докази зазначену обставину не встановлюють. Зауважила, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем матеріальних збитків, завданих адміністративним правопорушенням саме відповідачем ОСОБА_1

22.09.2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої, остання вважає доводи/заперечення відповідача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

На даний час доводи/заперечення відповідача необґрунтовані жодними доказами. Заперечення викладені у відзиві на позов, у черговий раз, засвідчують факт намагання відповідача уникнути від цивільної відповідальності, передбаченої законодавством. Отже, представник позивача просить суд, відзив відповідача на позовну заяву визнати безпідставним, необґрунтованим та відхилити, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.? ?

24.09.2025 року винесено ухвалу суду про перехід зі спрощеного провадження в загальне провадження.

16.10.2025 року винесено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження у даній справі.

14.11.2025 року представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги Державного агентство меліорації? та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

14.11.2025 року представник відповідача у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позову Державного агентство меліорації? та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, в повному обсязі.

В судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Так, свідок ОСОБА_2 засвідчив суду, що він працює начальником СД відділення поліції №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

20.05.2023 року до ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що в с.Мирове Нікопольського району Дніпропетровської області, вул.Робоча, наряд поліції зупинив автомобіль ГАЗ під керуванням гр.-на ОСОБА_1 , та під час перевірки автомобіля, у багажнику виявили сітки жилкові в кількості 4 (чотири) одиниці з рибою.

Виїздом слідчо-оперативної групи ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області на а/ш між с.Мирове та Новоукраїнки Нікопольського району Дніпропетровської області було виявлено зупинений автомобіль ГАЗ, поруч з яким знаходився гр.-н ОСОБА_1 , який пояснив, що у багажнику даного автомобіля знаходяться сітки з рибою та гумовий човен, за допомогою яких він виловив рибу неподалік у ставку. В ході огляду транспортного засобу , ОСОБА_1 дістав добровільно з багажника автомобіля знаряддя для ловлі риби в кількості 4 шт., гумовий надувний човен, весла в кількості 2-х шт., живі водні біоресурси, та інші власні речі. Після виявлення даного правопорушення, начальником СД відділення поліції №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області, було викликано головного державного інспектора Управління Тверденка Івана Сергійовича, який склав по відношенню до ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення?за частиною 4 статтею 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Далі, сектором дізнання ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044, зареєстрованого в ЄРДР 20.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

27.06.2023 року начальником СД відділення поліції №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області, було винесено постанову про закриття даного кримінального провадження , у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_3 засвідчив суду, що гр.-н ОСОБА_1 є цивільним чоловіком його тітки ОСОБА_4 .

У травні 2023 року вони з гр.-м ОСОБА_1 поїхали на ставок ловити рибу. Після того, як свідок закинув вудочку, на її гачок зачепилась сітка жилкова. Свідок витягнув сітку, в якій знаходилась риба. Гр.-н ОСОБА_1 наказував йому не чіпати сітку. Однак, свідок не послухав його, витягнув самостійно сітку та закинув її до багажника автомобіля, після чого, вони з ОСОБА_5 поїхали додому. Далі, під час руху, їх зупинили працівники поліції. Свідок втік, гр.-н ОСОБА_6 залишився.

ОСОБА_1 не допомагав витягувати зі ставка сітку, свідок робив це самостійно. Провину ОСОБА_6 взяв на себе.

Свідок ОСОБА_4 засвідчила суду, що гр.-н ОСОБА_1 є її цивільним чоловіком.

У травні 2023 року у них в гостях був її племінник ОСОБА_7 . Потім, її цивільний чоловік ОСОБА_6 , разом з племінником гр.-м ОСОБА_8 , взяли вудочки і поїхали на риболовлю. Через деякий час повернувся додому її племінник та повідомив, що їх з ОСОБА_5 зупинили працівники поліції, він втік, а ОСОБА_6 лишився. В другій половині дня гр.-н ОСОБА_6 повернувся додому без автомобіля, та повідомив своїй дружині, що їх зупинили працівники поліції, та під час обшуку автомобіля, виявили сітки з рибою. Кому належать сітки, вони не знають. ОСОБА_9 сітки, їй не відомо. З приводу вчиненого правопорушення додати нічого, оскільки її на місці вчинення не було.

В якості свідка за клопотанням представника відповідача, ОСОБА_10 , було допитано гр.-на ОСОБА_1 .

Так, в судовому засіданні ОСОБА_1 засвідчив суду, що в травні місяці 2023 року він разом із ОСОБА_8 , який є племінником його цивільної дружини, та з чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , прізвища він не пам`ятає, їздили на ставок, який знаходиться в районі с.Мирове Нікопольського району Дніпропетровської області. Під час вилову риби вудочками, гр.-м ОСОБА_8 , було виявлено сітку з рибою. ОСОБА_12 , разом з ОСОБА_13 дістали зі ставку сітки з рибою та поклали до багажника його автомобіля. Дані сітки ОСОБА_6 зі ставка не діставав, а також забороняв і ОСОБА_14 їх чіпати, однак він на його заборону не реагував. Після того, як зібрали свої речі, сітки та ін., вони поїхали додому. Під час руху близько 1,5 км. від ставка, їх зупинили працівники поліції, наказали відкрити багажник автомобіля, в якому виявили сітки, рибу та ін. речі. ОСОБА_15 та чоловік на ім`я ОСОБА_11 під час зупинки автомобіля втекли.

Після чого, викликали слідчо-оперативну групу ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області, а пізніше приїхали представники Державного агентство меліорації? та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області. Після чого, проводили огляд автомобіля тощо, складались відповідні документи, рибу, знаряддя лову вилучили.

Документи, які надавали йому на підпис, ОСОБА_1 , підписував, зміст даних документів він не читав, оскільки був без окулярів.

Вину у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 4 ст.85 КУпАП, ОСОБА_1 не визнає, оскільки не вчиняв даного правопорушення. У задоволенні позову Державного агентство меліорації? та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, просить відмовити.

Доводи представника відповідача, ОСОБА_10 , про те, що протокол огляду місця події від 20.05.2022 року проведений начальником СД відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, протокол про адміністративне правопорушення №049353 від 20.05.2022 року, складений ОСОБА_16 , та опис знарядь незаконного добування водних живих ресурсів та розрахунок заподіяної шкоди від 20.05.2022 року, складені ОСОБА_16 , є недопустимим /неналежним/ недостовірним доказом, не є слушними, так як відповідно до протоколу огляду, та протоколу про адміністративне правопорушення, якіОСОБА_1 підписав власноруч без зауважень, окрім того, він повідомив працівників поліції, що займався виловом риби у ставку та в багажному відділенні його автомобіля знаходилися сітки та човен, та в подальшому відповідач дістав з багажного відділення автомобіля гумовий човен та весла до нього, жилкові сітки 4 шт., та рибу, тобто, ОСОБА_1 добровільно надав працівникам поліції вищезазначені предмети та біоресурси, як особа, яка керувала цим транспортним засобом та фактично ним користувалась. Відповідно, за вчинення даного правопорушення на підставі постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням відповідного стягнення.

Крім того, надана представником відповідача як доказ, ухвала слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню №90000044 від 20.05.2022 року, є неналежним, враховуючи предмет даного позову.

Також не заслуговують на увагу доводи зазначені представником відповідача у відзиві про те, що ставок не відноситься до водних об`єктів, які передбачають спеціальний режим використання водних біоресурсів, тобто в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення з огляду на таке.

Згідно із п.2 Розділу 2 Правил №1412/378/78 правила поширюються на рибогосподарські водні об`єкти (їх частини), водні об`єкти (їх частини) в межах природно-заповідного фонду, де любительське і спортивне рибальство не суперечить режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, орендовані рибогосподарські водні об`єкти (їх частини) та рибницькі господарства (крім випадків встановлених водокористувачем інших умов загального водокористування, погоджених відповідно до законодавства), за винятком рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) на яких добування (вилов) заборонено, та які мають обмеження щодо їх загального використання визначеного законодавством.

Відповідно до ст.1 Водного кодексу України водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал (крім каналу на зрошувальних і осушувальних системах), а також водоносний горизонт).

Згідно із ст. 1,9 Закону України Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів від 08.07.2011 року № 3677-VI рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства.

Рибне господарство - галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції.

До рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) місцевого значення належать водні об`єкти (озера, річки та їх притоки всіх порядків, водосховища), що розташовані і використовуються у межах однієї області та не належать до водних об`єктів загальнодержавного значення.

Враховуючи те,що ставок є водним об`єктом для зайняття рибогосподарської діяльності,то на вказаному об`єкті забороняється добування (вилов) такими знаряддями, зокрема, сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), згідно із Правилами №1412/378/78.

Відомості про те, що відповідач є орендарем вищезазначеного ставку, матеріали даної справи не містять. З наведеного слідує, що суд при винесенні постанови від 05.07.2023 року дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державного агентство меліорації?та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

З матеріалів справи судом встановлено, що 20.05.2023 року при виконанні своїх службових обов`язків, головним державним інспектором Управління Тверденко Іваном Сергійовичем було викрито грубе порушення Правил любительського та спортивного рибальства, скоєне громадянином України, ОСОБА_1 , яке мало ознаки адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу від 20.05.2023 №049353 про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним промислом, з корисних мотивів, не маючи передбаченого законом дозволу, в заборонений нерестовий період заздалегідь підготовленими забороненими знаряддями лову сітками жилковими в кількості 4 (чотири) одиниці загальною довжиною 200 метрів, з гумового човна здійснювали незаконне добування живих водних біоресурсів - риби у ставку села Мирове Нікопольського району Мирівська територіальна громада.

ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги статті 63 Закону України «Про тваринний світ» від 13.12.2001 року №2894-III, підпункт пп.1 п.1 розділ IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України 19.09.2022 № 700 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2022 р.за № 1412/38748, чинними на час правопорушення (далі - Правила), згідно яких, забороняється добування (вилов) знаряддями, зокрема, сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів.

Томаківським районним судом Дніпропетровської області 05.07.2023 року в справі №195/985/23 (провадження №3/195/423/23) ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статтею 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова №195/985/23 від 05.07.2023 Томаківського районного суду Дніпропетровської області набрала законної сили 06.08.2023.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , спричинено майнову шкоду рибному господарству держави на суму 91 205,00 грн, що підтверджується розрахунком збитків до протоколу про адміністративне правопорушення №049353 від 20.05.2023, постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року в справі №195/985/23.

Протиправні дії ОСОБА_1 з незаконного добування водних біоресурсів призвело до втрати потомства, а також екологічно цінних видів незаконно добутих живих водних біоресурсів, вилов яких впливає на поширення даного виду до конкретного водоймища, та заподіяв державі, в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області шкоду на загальну суму 91 205 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ять) гривень 00 копійок, а саме: карась сріблястий в кількості 53 штук та сазан 2 одиниці на загальну суму 91 205,00 грн.

В матеріалах справи міститься Розрахунок розміру майнової шкоди здійснено головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Дніпропетровський рибоохоронний патруль» Тверденком С.І., згідно такс, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 21.11.2011 №1209 в редакції Постанови КМУ від 06.10.2021 №1039 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» (а.с.12).

Шкода в розмірі 91 205,00 грн., заподіяна незаконним виловом живих біоресурсів, підлягає стягненню з ОСОБА_1 у повному обсязі на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету.

Проте, як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач вказану шкоду не відшкодував.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №049353 від 20.05.2023 року складеного головним державним інспектором Управління Тверденком Іваном Сергійовичем, гр.н Анісімов С.І., визнав свою провину, та підтвердив той факт, що 20.05.2023 року він ловив рибу сітками у кількості чотири штуки на ставку поблизу с.Мирове Нікопольського району, а саме: карась сріблястий в кількості 53 шт., та сазан 2 шт., даний протокол було підписано ним власноруч (а.с.11).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт вчинення правопорушення правил рибальства відповідачем ОСОБА_1 встановлений постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.85 КупАП, тобто, судом під час розгляду адміністративної справи встановлено, що 20 травня 2023 року о 14 годині 30 хвилин в с.Мирове Нікопольського району Дніпропетровської області працівниками поліції був зупинений автомобіль ГАЗ 24 10 НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , в якому знаходилися гумовий човен «STORM»-ST-220 (довж.2,2 м шириною 1,3 м висота борту 0,34 м), сітки жилкові 4 одиниці, в яких знаходилась риба: карась сріблястий 53 одиниці вагою 13 кг, сазан 2 одиниці вагою 0,5 кг, громадянин ОСОБА_1 здійснював лов риби з гумового човна забороненими знаряддями сітками жилковими у ставку в с.Мирове. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 заподіяв шкоду рибному господарству України на суму 91 205,00 грн., тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП, відповідно даною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені даного адміністративного правопорушення, законність та правомірність якої оскаржувалась відповідачем до Дніпровського апеляційного суду, постановою якого рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01.12.2023 року на підставі Постанови Дніпровського апеляційного суду, апеляційна скарга гр.-на ОСОБА_1 на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року залишена без задоволення, відповідно, постанова суду першої інстанції залишена без змін. Дана постанова є чинною.

З вищенаведеного слідує, що дані рішення судів є преюдиційними для суду, а отже суд зобов`язаний прийняти ці факти винності відповідача в порушенні правил рибальства, шляхом вилову, зазначеної риби, як встановлені.

Отже, завдання ОСОБА_1 20.05.2023 року шкоди рибному господарству України у розмірі 91 205,00 грн., підтверджено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно з ч.1 ст.40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з вимогами статті 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані: додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Статтею 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно зі ст.68 Закону України«Про охоронунавколишнього середовища»,порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до Положення про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держрибагентства від 12.05.2024 року №77, основним завданням Дніпропетровського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель (а.с.84).

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про тваринний світ» посадові особи спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, що здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, відповідно до закону мають право визначати розмір збитків, завданих об`єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками.

Обчислення розміру завданої шкоди здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 в редакції Постанови КМУ від 06.10.2021 № 1039 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Так, відповідно до ст.27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянами, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно до розділ 4 п.1 п.п.1 Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 за № 1412/38748, забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову).

Відповідно до вимог ст.13 Конституції України, ст.5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкт тваринного світу, які перебуваються у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до вимог ст.15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибного господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської діяльності та іншої діяльності, підлягає за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до ст.ст.47,68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна державі шкода внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до місцевого бюджету, в даному випадку до бюджету Харківської міської ради.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновими правами фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, які її завдала.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено частиною другою ст. 77 ЦПК України.

Згідно з частиною першою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Щодо показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Суд критично ставиться до показів свідків, які стверджували в судовому засіданні, що гр.-н ОСОБА_1 не причетний до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП , яке мало місце 20.05.2023 року.

Тобто, покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , які є родичами відповідача у справі, суд оцінює критично, оскільки вони можуть бути зацікавлені у вирішенні спору на його користь.

Окрім того, суд також критично відноситься до показів свідка відповідача ОСОБА_1 , оскільки будь-яких інших доказів, в силу достовірності, належності та допустимості на підтвердження зазначеного, суду не надано. Суд вважає, що вказані покази свідка відповідача ОСОБА_1 свідчать про зацікавленість у результаті розгляду даної справи, та намагання ухилитися від відповідальності.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати шкоди, заподіяної ним внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у добровільному порядку, та жодних обґрунтованих заперечень щодо позову суду не надав, тому суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь Мирівської територіальної громади майнову шкоду в заявленому позивачем розмірі 91 205,00 гривень.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн. (а.с.18).

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 20 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. 40 КУпАП, ст. 10, 34, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», статтями11,1166 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 9, 77,81-83, 229, 235, 258-259, 265, 268,273,274,279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов? ? Державного агентства меліорації?та рибного господарства України в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 ? про відшкодування матеріальних збитків, завданих адміністративним правопорушенням, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальні збитки заподіяні державі незаконним виловом водних біоресурсів внаслідок вчинення адміністративного правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища у розмірі 91 205 (дев`яносто одна тисяча двісті п`ять) грн. 00 копійок на користь Мирівська/с-щеМирове територіальної громади за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/ТГ Мирове/24062100, код отримувача , розрахунковий рахунок UA0004475, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації бюджету 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АГЕНТСТВА З РОЗВИТКУ МЕЛІОРАЦІЇ, РИБНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПРОДОВОЛЬЧИХ ПРОГРАМ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Повний текст рішення складено 21.11.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

Відомості про сторони:

Позивач: УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АГЕНТСТВА З РОЗВИТКУ МЕЛІОРАЦІЇ, РИБНОГО ГОСПОДАРСТВА ТА ПРОДОВОЛЬЧИХ ПРОГРАМ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ , (адреса: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОВУЛОК ДОБРОВОЛЬЦІВ, будинок ,15).

Представник позивача: Тютюнник Вікторія Миколаївна, РНОКПП НОМЕР_3 (за довіреністю від 26.01.2024, адреса: м.Дніпро, вул.Якірна, буд.2а).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача, адвокат Боярчук Наталія Володимирівна (копія ордеру на надання правничої допомоги серія АР №1121157 від 29.10.2023 року, адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя: М. В. Омеко