ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №199/10406/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 06 травня 20225 року, ухвалене у складі судді Кошля А.О., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 06 квітня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №709934, згідно якого відповідач отримав 20 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.

Зазначає, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Зауважує, що укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Вказує, що 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №709934 від 06 квітня 2023 року, що укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем.

Звертає увагу, що відповідач порушив умови кредитного договору в зв`язку з чим його заборгованість становить 152 440 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 20 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 132 440 грн, яку відповідач у добровільному порядку не бажає погасити.

У зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати з правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпропетровська від 02 травня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №709934 від 06 квітня 2023 року у розмірі 152 440 грн.

В іншій частині позову - відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується із рішенням суду в частині відмови у задоволені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, та вважає дане рішення необґрунтованим з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, ухваленого з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесено витрати на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року та замовлення до вказаного Договору, що підтверджується детальним описом наданих послуг та рахунком на оплату.

Зазначає, що положеннями Конституції України унормовано, що кожен має право на професійну правничу допомогу, а приписами ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Звертає увагу суду, що до позовної заяви представником позивача додано низку документів на підтвердження надання професійної правничої допомоги, а саме: засвідчена копія ордера на надання правничої (правової) допомоги №1266140 від 01 березня 2024 року; засвідчена копія Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року; засвідчена копія Витягу із замовлення до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року; засвідчена копія детального опису наданих послуг від 15 листопада 2024 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року; засвідчена копія рахунку на оплату від 08 листопада 2024 року.

Вказує, що відсутність документів, які безпосередньо підтверджують оплату, не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат, якщо сторона, що вимагає їх стягнення, подала інші докази, що свідчать про надання правової допомоги та обґрунтовують понесені витрати.

Зауважує, що суд, розглядаючи справу, повинен керуватися принципом комплексного аналізу всіх наданих доказів. Якщо наявний Договір про надання правової (правничої) допомоги, витяг із замовлення до Договору про надання правової (правничої) допомоги, детальний опис наданих послуг, рахунок на оплату, то ці документи можуть замінити відсутність окремих платіжних документів. Адже головне питання полягає в тому, чи можна встановити факт надання допомоги та обґрунтувати суму витрат, а не виключно в наявності конкретної квитанції чи іншого окремого документа. Суди не можуть відмовляти у стягненні судових витрат, якщо існує сукупність альтернативних доказів, які підтверджують, що послуги були надані, а витрати понесені, навіть якщо з якоїсь причини деякі платіжні документи відсутні. Такий підхід відповідає принципу справедливості та об`єктивності у судочинстві, що дозволяє враховувати всі обставини справи, а не орієнтуватися виключно на формальні недоліки окремих доказів. Таким чином, якщо інші документи та докази безперечно підтверджують надання правової допомоги та обґрунтовують суму витрат, то відсутність певних платіжних документів не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат.

Звертає увагу, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з чим просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2025 року у частині відмови у стягненні із відповідача витрат на правничу допомогу по справі №199/10406/24 скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення вимоги щодо стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. В іншій частині рішення суду не оскаржується, і відповідно не переглядається.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ТОВ «Кредит Капітал» у частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає відповідні докази, зокрема детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України випливає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У справі, що переглядається, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, долучено в тому числі Договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року.

Згідно з п.1.1 зазначеного Договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової правничої допомоги, адвокатського захисту, представництва Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності та надає послуги необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» призначає Адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката, Керуючого партнера Усенка М.І. своїм представником, який набуває права реалізовувати права ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», зокрема надавати від його імені пояснення, заяви, скарги, клопотання тощо, а також представляти інтереси в судах загальної юрисдикції.

Строк дії договору становить 3 роки (п.1.3 Договору).

Згідно із витягу із замовлення №17 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року Адвокатське об`єднання «Апологет» в особі адвоката, Керуючого партнера Усенка М.І. зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за Кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» стосовно боржника ОСОБА_1 , вартість яких становить 5 000 грн.

Окрім цього, суду надано детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 березня 2024 року за період з 04 листопада 2024 року по 15 листопада 2024 року у справі про стягнення заборгованості за Кредитним договором щодо боржника ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що виконавець на вчинення відповідних дій витратив 6 год. 30 хв.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що надані докази є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір документально обґрунтований та відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи і об`єму наданої представником послуги.

Висновок суду першої інстанції, що судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, не ґрунтується на матеріалах справи, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суди не можуть відмовляти у стягненні судових витрат, якщо існує сукупність альтернативних доказів, які підтверджують, що послуги були надані, а витрати понесені, навіть якщо з якоїсь причини деякі платіжні документи відсутні.

Колегія суддів зауважує, що якщо інші документи та докази безперечно підтверджують надання правової допомоги та обґрунтовують суму витрат, то відсутність певних платіжних документів не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованим, а тому можуть слугувати підставою для прийняття нового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, понесену відповідачем під час розгляду справи, в розмірі 5 000 грн., з чим і погоджується колегія суддів.

За положеннями ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні судових витрат та ухваленням нового рішення - про задоволення цих вимог та стягненню судових витрат по справі у розмірі 5 000 гривень.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 06 травня 2025 року у цивільній справі №199/10406/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 06 травня 2025 року не оскаржувалось.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 19.11.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв