Номер провадження 2/954/1975/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Олійник В. М.,

за участю секретаря судового засідання Дудки А. О.,

представника позивача Сиволобова М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності. Позов обгрунтований тим, що позива є власниками квартири АДРЕСА_1 , власність підтверджується договором купівлі-продажу квартири (дублікат) від 06.04. 1992 року. З метою приведення документації на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки відсутня державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач звернулася до державного реєстратора з метою внесення відомостей щодо права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

05 листопада 2024 № 75925676 було надано Рішення про зупинення розгляду заяви, у зв`язку з неподання заявником чи неотримання державним реєстратором відомостей реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013. З огляду, що не були усунені обставини, що стали підставою про зупинення розгляду заяви, державним реєстратором було надано відмову в проведенні реєстраційних дій №76827388 від 27.01.2025.

Таким чином, позивач не може підтвердити своє право власності перед третіми особами.

З огляду на викладене, представник позивача просив визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нерухоме майно двокімнатну квартиру загальною площею 41.6 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав.

Представник відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав відзив на позовну заяву, в обгрунтуванні якого зазначив, що Департамент є неналежним відповідачем за пред`явленою вимогою.

У судове засідання представник відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 07.08.2025 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Фактичні обставини, які встановив суд.

За договором купівлі-продажу квартири (дублікат) від 06.04. 1992 року, квартира загальною площею 41.6 кв.м, АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_2 .

Указаний договір зареєстровано в реєстрі за № 2-1579.

Технічний паспорт квартири АДРЕСА_1 відображає технічні характеристики, зокрема загальну площу 41.6 кв.м.

27.01.2025 №75925676 ОСОБА_2 було видано рішення про зупинення розгляду заяви, у зв`язку з неподання заявником чи неотримання державним реєстратором відомостей реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01.01.2013.

За рішенням про відмову у проведенні реєстраціних дій №76827388 від 27.01.2025, ОСОБА_2 у реєстрації права власності державний реєстратор Олена Музиченко відмовила з підстав неможливості перевірити відомості про державну реєстрацію нерухомого майна до 01 січня 2013 року.

Норми права, які застосував суд.

Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідну правову позицію викладено: у постановах ВП ВС: від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17, у постанові об`єднаної палати КГС ВС: від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, у постановах КГС ВС: від 29.08.2019 у справі № 910/10984/18, від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19.

Так, документом, який посвідчує право власності на квартиру до 01 січня 2013 року є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України №1952-IV, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч. 3 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 28 цього Закону.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, крім судового, шляху відновлення порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц «Щодо ефективного способу захисту прав покупця (інвестора) у разі порушення продавцем умов договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно з передачі усіх необхідних документів для оформлення права власності на це майно»).

Висновки суду.

Представник позивача ставить вимогу про визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41.6 кв. м, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (дублікат) від 06.04.1992.

Позов пред`явлено до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Так, відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний. У справах про визнання права власності, коли оригінали документів втрачені, позивач звертається до суду, щоб встановити своє право на майно, яке він втратив.

Відповідачем у такій справі може бути:

-особа, яка оспорює право власності: якщо є інша особа, яка заявляє права на це майно або стверджує, що позивач не є його власником, вона буде відповідачем;

-особа, яка має інтерес у майновому спорі: якщо є особа, яка має певний інтерес у спірному майні

-органи місцевого самоврядування на території яких розташоване спірне майно.

Належним відповідачем у позові про визнання права власності є особа, яка порушила, не визнає або оспорює це право позивача. Це може бути як фізична особа, так і юридична особа, що має певний інтерес у спірному майні, або ж особа, чиї дії призвели до порушення прав, або орган місцевого самоврядування.

Разом з тим, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Відмова у реєстрації права власності Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є підставою для звернення до суду, однак Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не буде вважатися особою, яка оспорює, не визнає чи порушує право власності позивача.

Отже, позов подано до неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).

Залишаючи позов без руху ухвалою від 25.07.2025, суд звертав увагу представника позивача на коло відповідачів у такому спорі, презюмуючи, що визначення кола відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача (представника позивача).

Після усунення недоліків коло відповідачів представник позивача не уточнював.

Провадження у справі відкрито з урахуванням принципу диспозитивності.

Разом з тим, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і №372/51/16-ц).

З огляду, що позов подано до неналежного відповідача - Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), така обставина є самостійною підставою для відмови у позові, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог представника позивача Сиволобова Максима Марковича в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 200, 206, 223, 263, 265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові представника позивача Сиволобова Максима Марковича в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.

Реквізити сторін:

Представник позивача - Сиволобов Максим Маркович, адреса листування: вул. Б. Хмельницького, 33/34, прим. 13, м. Київ, 01054; РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), місцезнаходження: вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01044; .

СуддяВ.М. Олійник