Справа 688/3905/25
№ 2/688/1635/25
Рішення

Іменем України

27 листопада 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Березюк Н.П.

за участю: секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,

представника позивача Колосова А.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (надалі - ТОВ «Коллект центр» чи позивач) звернулося до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 , просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №3307095 від 10.10.2021, №928999 від 07.10.2021 та № 3165379 від 22.09.2021, яка становить 154283,93 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

Позов мотивований тим, що 10.10.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (надалі ТОВ «Маніфою») та відповідач ОСОБА_1 уклали договір позики № 3307095 (далі Договір позики), який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За договором товариство надало відповідачу грошові кошти (позику), а відповідач прийняв на себе обов`язок повернути кредит та сплатити всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

09.02.2022 ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №09-02/2022, за яким ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Маніфа» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3307095.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» уклали договір факторингу №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3307095.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, має заборгованість у розмірі 38922,00 грн, в т.ч.: 12000,00 грн- за тілом кредиту, 26922,00 грн -за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Також 07.10.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» договір позики №928999 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), підписав його електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону. За договором відповідач отримав грошові кошти в розмірі 2000 грн на погоджений строк 30 днів з процентною ставкою 2,00% - базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (фіксована), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок та зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Свої зобов`язання ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» виконало, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 , а відповідач вчасно їх не повернув, має заборгованість в розмірі 6436,93 грн.

На підставі договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало для ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №928999.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі до відповідача за договором №928999.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, має заборгованість у розмірі 6436,93 грн, в т.ч.: 2000,00 грн - за тілом кредиту, 4400,00 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки - 32,00 грн, 3% річних - 4,93 грн.

22.09.2021 ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» уклали в електронній формі кредитний договір №3165379 (далі Договір), за яким відповідач отримав кредит в розмірі 20000 грн, який зобов`язувався повернути у визначений договором строк, сплативши проценти за користування ним та комісію за надання кредиту. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація.

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів наступив, однак відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

26.01.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №26/01-2022-83, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №3165379.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за кредитним договором №3165379 укладеним з відповідачем.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, має заборгованість у розмірі 108925 грн, в т.ч.: 1800 грн - за тілом кредиту, 88925 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 2000 грн.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Колосов А.В. у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Позиція відповідача

Представник відповідача адвокат Спеціальний С.П. надав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві. При вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу, просив врахувати, що такі є завищеними, необґрунтованими і не відповідають складності справи та часу, що затрачений на підготовку позову.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

25.08.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу, суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 30.09.2025. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладався на 16.10.2025 та 17.11.2025.

15.10.2025 представник відповідача адвокат Спеціальний С.П. подав до суду відзив на позовну заяву, клопотання про поновлення строку подання відзиву, письмові пояснення, заяву про застосування строку позовної давності.

24.10.2025 представник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. надала до суду заперечення на заяву про застосування строку позовної давності.

17.11.2025 відповідач ОСОБА_1 та його представник Спеціальний С.П. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені, представник відповідача у письмових поясненнях від 15.10.2025 просив про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив, що повний текст рішення буде проголошений 27.11.2025.

Виклад встановлених обставин та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Суд встановив, що 10.10.2021 ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 уклали договір позики №3307095, за яким відповідач отримав грошові кошти на картковий рахунок (кредитну картку) у розмірі 12000 грн.

Договір позики підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики.

Згідно з п. 2 Договору позики, за цим Договором Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від Суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.

Сума позики становить 12000 грн, строк позики 30 днів, дата повернення позики до 09.11.2021. Базова процентна ставка за позикою фіксована та становить 1,99% за кожен день користування, розмір процентів на прострочену позику 1,01%.

Підписавши Договір, ОСОБА_1 підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про Захист персональних даних» (п.п. 8.3.3. п. 8 Договору позики)

До того ж, відповідно до п.п. 8.3.5., 8.3.6. договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики.

09.02.2022 ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №09-02/2022, за яким ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Маніфа» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3307095.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №09-02/2022 від 09.02.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» під №482 набуло права грошової вимоги за договором №3307095 від 10.10.2021, боржником за яким є ОСОБА_1 , а загальна сума заборгованості за кредитом становить 37104 грн, з яких заборгованість за сумою позикою 12000 грн, заборгованість за процентами за користування позикою 19104 грн, заборгованість за процентами на прострочену позику 6000 грн.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» уклали договір факторингу №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №3307095.

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №3307095 від 10.10.2021, станом на 15.08.2025 становить 38922 грн, в т.ч.: 12000 грн - за тілом кредиту, 26922 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Також 07.10.2021 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №928999, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 2000 грн на погоджений умовами строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплачувати проценти відповідно, до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах, тобто Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (проценти) від суми позики протягом строку позики або достроково.

Умовами договору позики передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів, процентна ставка за перший день користування позикою 29,71%, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, орієнтовна річна процентна ставка 2333,94%, орієнтовна загальна вартість позики 2600 грн.

Договір позики підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, що зазначений у п. 21 Договору позики «Юридичні адреси та реквізити сторін».

Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує, що він ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/uа/documents-license.hlml з повною інформацією щодо Позикодавця та його послугами, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. 6.2 Договору позики).

Згідно п. 20 Договору всі інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору.

ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язання за укладеним договором виконало, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики №928999 від 07.10.2021 в сумі 2000 грн.

Перерахування грошових коштів на картку відповідача здійснено за посередництвом компанії ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яке відповідно до умов договору на переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», зобов`язалось надати технічну можливість в перерахуванні коштів.

Згідно довідки від 21.03.2025 №21/03-2025-3/ТНПП, 21.08.2025 здійснена платіжна операція на суму 2000 грн, за номером платіжної картки № НОМЕР_1 . Номер платежу 8999.

Згідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» станом на 25.01.2022 заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 4400 грн, а саме: 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4400 грн заборгованість за процентами.

На підставі договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022 ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало для ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором №928999.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі до відповідача за договором №928999.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» під №1627 набуло права грошової вимоги за договором позики №928999 від 07.10.2021, боржником за яким є ОСОБА_1 , а загальна сума заборгованості за кредитом становить 6400 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за договором позики №928999 від 07.10.2021, станом на 10.01.2023 становить 6436,93 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) в розмірі 4400 грн, 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 4,93 грн, інфляційні збитки 32 грн.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 відступлене ТОВ «Коллект Центр». Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» прав грошової вимоги та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за договором позики №928999 від 07.10.2021, станом на 15.08.2025 становить 6436,93 грн, в т.ч.: 2000 грн - за тілом кредиту, 4400 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн.

Також 22.09.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №3165379, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 20000 грн та зобов`язувався повернути кредитодавцю кредитні кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним (пункти 1.1., 1.2. Договору).

Пунктами 1.4, 1.5., 1.5.1, 1.5.2 Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 22.09.2021, (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22.10.2021. Комісія за надання кредиту становить 2000, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 7500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6 Договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.2.1 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 договору.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору).

За положеннями пункту 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідач ОСОБА_1 підписав кредитний договір №3165379 від 22.09.2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (U17434), що підтверджено наданою позивачем довідкою про ідентифікацію.

Факт видачі кредитних коштів згідно договору №3165379 у розмірі 20000 грн підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2022, сформованим ТОВ «Мілоан», гроші перераховані від ТОВ «Мілоан» на картку № НОМЕР_2 .

26.01.2022 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №26-01/2022-83, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у тому числі за договором №3165379.

10.03.2023 згідно договору №10-03/2023/01 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3165379 укладеним з відповідачем.

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за договором №3165379 від 22.09.2021, станом на 15.08.2025 становить 108925 грн, в т.ч.: 18000 грн - за тілом кредиту, 88925 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 2000 грн.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копіями кредитних договорів №3307095 від 10.10.2021, №928999 від 07.10.2021, №3165379 від 22.09.2021, копіями розрахунків заборгованості за кредитними договорами, копією договору факторингу №09/02-2022 від 09.02.2022, копією договору факторингу №26-01/2022-83, копією договору факторингу №25/01/2022/1 та договором №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги; платіжним дорученням, що підтверджує оплату по договору за відступлення прав вимоги; Актом приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді до договорами факторингу та іншими доказами.

Застосовані норми права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України).

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Мотиви та висновки суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статі 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Позивач довів факт укладення відповідачем кредитних договорів із первісними кредиторами, а саме ТОВ «Мілоан», ТОВ «Маніфою», ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» в електронній формі. Договори підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісні кредитори у повному обсязі виконали свої зобов`язання за договорами, надавши кредит відповідачу ОСОБА_1 .

За умовами договорів сторони договорів погодили суми кредитів, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнули згоди щодо істотних умов кредитних договорів. Такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Суд встановив, що відповідач свої зобов`язання у строки, передбачені договорами №3307095 від 10.10.2021, №928999 від 07.10.2021, № 3165379 від 22.09.2021, щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитами не виконав, внаслідок чого має заборгованість.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним Договором №3307095 від 10.10.2021 у розмірі 38922 грн, в т.ч.: 12000грн - за тілом кредиту, 26922 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Докази повернення відповідачем отриманої суми кредиту за кредитним Договором №3307095 у розмірі 12000 грн та процентів за користування кредитними коштами у розмірі 38922 грн матеріали справи не містять.

Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним Договором №928999 від 07.10.2021 у розмірі 6436,93 грн, в т.ч.: 2000 грн - за тілом кредиту, 4400 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн.

Докази повернення відповідачем отриманої суми кредиту за кредитним Договором №928999 у розмірі 2000 грн та 4400 грн заборгованості за нарахованими процентами матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що позивач здійснив нарахування інфляційних збитків в розмірі 32 грн та 3% річних в розмірі 4,93 грн у період до введення в Україні воєнного стану, а тому таке нарахування є правомірним.

Також, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним Договором №3165379 від 22.09.2021 у розмірі, 108925 грн, в т.ч.: 18000 грн - за тілом кредиту, 88925 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 2000 грн.

Згідно умов договору про споживчий кредит №3165379 від 22.09.2021 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. Договору 30 днів, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі визначеній у п. 1.2 Договору 20000 грн, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.4 Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 22.10.2021.

Отже, за умовами договору сторони встановили строк кредитування до 22.10.2021, проте позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку по дату відступлення права вимоги.

Оскільки Договором про споживчий кредит №3165379 від 22.09.2021 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом даного строку позивач має право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки.

У розділі 6 Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) визначено порядок повернення заборгованості, пролонгація (продовження) строку кредитування та зміна умов договору. Так, згідно п. 6.10.2.1 Правил позичальник може збільшити строк кредитування на кількість днів визначену кредитним договором (індивідуальною частиною) шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати визначену договором (індивідуальною частиною) максимальну кількість днів.

Відповідно до п.1.6. Договору №3165379 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору №3165379 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за договором №3165379 відповідачу ОСОБА_1 в період дії кредитного договору за перші 15 днів нарахування процентів відбувалось згідно п.1.5.2. Договору №3165379.

10.03.2021 відповідач сплатив комісію за пролонгацію 2000 грн, (сплатив тіло кредиту 2000 грн та проценти 1650 грн. За наступні 17 днів в період дії кредитного договору нарахування процентів відбувалось згідно п.1.5.2. Договору №3165379. З 23.10.2021 по 06.11.20221 нарахування процентів відбувалось згідно п. п.1.5.2., 2.3.1.1 Договору №3165379. З 07.11.2021 по 05.01.2022 нарахування процентів відбувалось згідно п. п.1.6., 2.3.1.1 Договору №3165379.

Виходячи із умов договору №3165379, узгодженої процентної ставки у розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, а також узгодженої процентної ставки за (пролонгацію) наступні 60 днів дії кредитного договору у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсотках за кредитним Договором №3165379 становить: 62828 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» за договором №3165379 від 22.09.2021, станом на 15.08.2025 становить 108925 грн, в т.ч.: 18000 грн - за тілом кредиту, 88925 грн - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 2000 грн.

Докази повернення відповідачем отриманої суми кредиту за договором про споживчий кредит у розмірі 18000 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 88925 грн, комісій у розмірі 2000 грн матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що особливості регулювання відносин за договорами про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

Отже, під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦКУ країни засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Фінансові установи, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукали у такий спосіб позичальника на укладення кредитних договорів на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Вказаної позиції щодо можливості зменшення процентів за прострочення виконання грошових зобов`язань дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23.

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Такі висновки узгоджуються та не суперечать також одній із основних засад цивільного законодавства, яка передбачена у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України, а саме засаді свободи договору, за якою дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Отож межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Відтак, суд вважає, що нарахована позивачем сума по відсотках за користування кредитом за кредитними договорами не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в цих електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договорів, учасником яких є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача, а стягнення з відповідача як споживача надмірних грошових сум відсотків, спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання відповідача як боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

З огляду на наведене, суд при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по кредиту.

На переконання суду, саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором №3307095 від 10.10.2021 в розмірі 24000 грн, в т.ч.: тіло кредиту 12000 грн, проценти за користування кредитом 12000 грн; за кредитним договором № 928999 від 07.10.2021 року у розмірі 4036,93 грн, в т.ч.: 2000 грн заборгованості за тілом кредиту, 2000 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки 32,00 грн, нараховані 3% річних 4,93 грн; за кредитним договором №3165379 від 22.09.2021 у розмірі 38000 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту в розмірі 18000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 18000 грн, заборгованість за комісіями 2000 грн.

Позивач довів факт передачі права вимоги до відповідача за вищевказаними кредитними договорами відповідно до договорів відступлення права вимоги та факторингу, а тому позивач є належною стороною.

Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 66036,93 грн.

Щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Тобто, у будь-якій справі про спір про право цивільне (приватне право) де відповідачем заявлено про застосування позовної давності, суд навіть при наявності правомірності позовних вимог зобов`язаний відмовити у задоволенні позову.

Однак, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набув чинності 02.04.2020, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин, який послідовно продовжувався до 31.06.2023 року постановами КМУ: від 11.03.2020 року № 211 з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року; від 20.05.2020 № 392- з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року; від 22.07.2020 № 641- з 1 серпня 2020 року до 19 грудня 2020 року; від 09.12.2020 № 1236 з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (дата набрання чинності цього пункту 17.03.2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З 4 вересня 2025 року в Україні набув чинності закон №4434-IX, який відновлює перебіг строків позовної давності. З перехідних положень Цивільного кодексу виключено норму, що зупиняла строки на час воєнного стану.

Позивач звернувся до суду 25.08.2025, тобто в межах строку позовної давності, відтак заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволений на 42,80% (66036,93:154283,93х100%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1036,79 грн судового збору (2422,40/100х42,80%).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: прайс-лист адвокатського об`єднання «ЛігалАссістанс», договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №892 від 01.07.2025, витяг з Акту №12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. відповідно до наданих документів директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. та керуючий партнер АО «ЛігалАссістанс» Бурдюг Т.В. погодили надання правових послуг щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та в позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10700 грн. (25000:100%х42,8%)

Керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №3307095 від 10.10.2021 в розмірі 24000 грн, в т.ч.: тіло кредиту 12000 грн, проценти за користування кредитом 12000 грн; за кредитним договором № 928999 від 07.10.2021 у розмірі 4036,93 грн, в т.ч.: 2000 грн - тіло кредиту, 2000 грн проценти за користування кредитом на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 32 грн, 3% річних - 4,93 грн; за кредитним договором №3165379 від 22.09.2021 у розмірі 38000 грн, в т.ч.: тіло кредиту - 18000 грн, відсотки - 18000 грн, заборгованість за комісіями 2000 грн, а всього 66036 (шістдесят шість тисяч тридцять шість) гривень 93 копійки.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1036,79 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10700 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 27.11.2025.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК