Ухвала

Іменем України

27 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 554/13845/13-ц

провадження № 61-14430ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2025 року у складі судді: Шевської О. І., та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року в складі колегії суддів: Триголова В. М., Дорош А. І., Лобова О. А., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 березня 2014 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року, яким:

позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено;

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2002 року по 01 січня 2014 року у сумі 1 048 грн 66 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних;

вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року змінено в частині розміру заборгованості з 1 048,66 грн до 1 031,10 грн, яку стягнуто з відповідачів в рівних частках, по 343,70 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року мотивована тим, що суд порушив порядок розгляду справ визначений законодавством, не встановив дійсних обставин справи. Права відповідача ОСОБА_1 на захист однозначно не враховано. Вимоги позивача протизаконні відповідно до законодавства за обставин по справі. Суд не звернув увагу і всупереч вимог ЦПК України на свій розсуд підтвердив дії по тлумаченню законів позивачем та без встановлення дійсних істотних умов у відносинах сторін. Посилався на фальсифікацію доказів в справі. Затягування позивачем термінів розгляду з 2014 року по справі направлено на збільшення сум по стягненню процентів та інфляційних втрат, що є фактом порушення права та явної омани споживача.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року змінено в частині розміру заборгованості з 1 048 грн 66 коп. до 1 031 грн 10 коп., тому у ОСОБА_1 постало питання чому наявна різниця у боргу. Вказав, що на його думку маніпуляція сумою боргу зі сторони позивача підтверджує факт, що заборгованість у відповідача є надуманою. Про викладені обставини він дізнався лише 23 листопада 2021 року. Обставини, що відбувалися з квітня 2014 по 23 листопада 2021 року вважає нововиявленими.

Оскарженою ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2025 року, яка залишена без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що:

обставини, які вказані у заяві ОСОБА_1 , не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України;

суд першої інстанції вказав, що посилання заявника на фальшивість доказів, що надані підприємством, не встановлені вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, відповідно не може бути підтвердженою належними процесуальним документом;

суд вказав, що обставини, які зазначив заявник в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими обставинами, оскільки ці обставини встановлені та детально описані в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2014 року та рішенні апеляційного суду Полтавської області від 22 квітня 2014 року, а саме щодо розрахунків заборгованості, які вони детально досліджені були судом при ухваленні рішення. Факт звернення до органів державної виконавчої служби з метою виконання рішення суду не є нововиявленими обставинами, а є завершальною стадією судового провадження;

таким чином, суд виснував, що доводи викладені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не містять підстав для скасування судового рішення, а доводи заявника, на які останній посилається, як на нововиявлені обставини, за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини та не відносяться до таких у розумінні статті 423 ЦПК України і не є підставою для перегляду і скасування рішення суду за нововиявленими обставинами;

апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та вказав, що доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції.

14 листопада 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду і скасувати рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

порушено право споживача, яке встановлене ЗУ «Про захист прав споживача». Споживачу ОСОБА_1 протиправно нараховано позивачем борг за 2002-2014 роки і з родини пенсіонера 74 роки була стягнута значна сума у 2019 - 2021 роках;

при перегляді справи наявні протиріччя сум у таблицях в матеріалах справи споживач навів як доказ, що саме станом на 10.2019 року борг у споживача явно фальшований, але суди у рішеннях 2025 року не досліджують докази наявні у матеріалах справи та наведені ОСОБА_1 ;

докази, що саме позивачем зроблено фальшування даних у відповідних 3 таблицях по розрахунку боргу та 2 поясненнях листах є беззаперечні, також позивач не надав визначеного законом, акту звірки взаємних розрахунків на вимогу суду, чим вводить в оману;

заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтава 2014 року була подана у відповідності статті 423 ЦПК України, тому суд виніс ухвалу про відкриття провадження у справі;

ОСОБА_1 послався у заяві на обставини і докази, які існували у 2002 - 2014 роках та 2019 році, але ці обставини по справі стали відомі стороні у 2021 році, що відповідає законодавству України встановленому статтею 423 ЦПК, а саме істотні для справи обставини, які були встановлені судом та не досліджені у час розгляду справи 2014 року, а саме: 1) позивач у 2014-2019 роках однозначно не визначив розмір боргу, як у позові так і по сумі стягнення і фальшування сум підтверджено у документах в матеріалах справи, де перша сума боргу - 748 грн ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» була подана у позові 2013 року; 2) позивач збільшує вимоги у заяві 2014 року де вказує лише цифри - 499 грн, розрахунок інфляції - 443,66 грн, 3% річних - 106 грн, але при цьому позивачем не була вказана загальна сума позову для стягненню боргу; 3) суд 1 інстанції самостійно робить розрахунок із поданих цифр і встановлює суму боргу - 1 048 грн, при цьому безпідставно збільшує суму на - 10 грн, бо сума цифр вищенаведених у п.2 рівняється - 1 038 грн, це є явне порушення матеріального права; 4) суд 2 інстанції (не розглянувши заяву відповідача), змінює суму боргу з - 1 048 грн., та зменшив її до - 1 031 грн, чим визнає, що позивач провів неправомірне нарахування процентів у 2002-2004 роках, які згідно закону почали діяти тільки з 2004 року, чим явно затверджує фальшування сум поданих позивачем; 5) суд не розглядав існуючі оплати за 2002 по 2006 рік і докази, що були подані у запереченні споживача 2014 року; 6) суд не звертає увагу, що позивач не представив оплату 540 грн, за весь 2002 рік та не подає акту взаємних розрахунків, як вимагає Закон «Про захист прав споживачів»;

обставини і факти наведені споживачем довели, що боргу 2002 року не було. Перша нововиявлена обставина від 2021 року полягала в тому, що суд у ході справи суму - 101,25 грн сплати по квитанції 18 жовтня 2002 року не розглядав, ця сума (101,25 грн) відсутня в таблицях боргів за 4 квартал 2002 року. Оригінал квитанції на суму - 101,25 грн від 18 жовтня 2002 року надано суду у 2024 року, але ця обставина існувала у 2002 році і суд цей доказ не вивчав. Друга головна нововиявлена обставина стала відома у 2021 році, це те що сума боргу, яка вказана у першому виконавчому листі від 22 квітня 2014 року є - 343 грн, її змінив без жодного доказу позивач у листі, який було поданого для виконання стягнення за датою 22 березня 2019 року, до суми - 177 грн, але це явно не відповідає сумам стягнення у рішенні суду першої інстанції - 1 048 грн, і також сумі у рішенні суду другої інстанції - 1 031 грн, при тому, що у поданих позивачем 3 таблицях боргу за лютий 2019 року становив - 1 742 грн, таблиці подані на вимогу суду, цей факт підтверджує, фальшування сум та є нововиявлена обставина виявлена у 2021 році. Різниця суми - 177 грн від 343 грн, доказ поданий у заяві відповідача це є загальновідомий факт і підтверджує, що позивач не визначившись із сумою боргу надалі підставляв різні показники у таблиці, що є явною ознакою фальшування даних сум боргу і доводить борг споживача 2002-2003 та 2019 роки відсутній. Різниця сум боргу основано на фальшивих даних, які подані позивачем у таблицях, це явно загальновідомий факт і не підлягають експертизі. Обставини, що різниця поданої позивачем у заяві від 22 березня 2019 року цифра - 177 менша за цифру -343 є загально відома і відповідно статті 61 ЦПК України не потребує доказуванню, тож за таких обставин визначається, що зміна позивачем величин у поданих у документах справи є ознакою фальшування поданих сум.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі (пункти 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) вказано, що:

«34. Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

34.1.1. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

35. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

36. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

37. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38))».

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2019 року в справі № 761/11351/16-ц (провадження № 61-38347св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 299/883/17 (провадження № 61-7687св22), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2024 року в справі № 752/21538/20 (провадження № 61-5221св24)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суди встановили встановив, що: у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідачем підставою для такого перегляду вказано, зокрема, про фальшивість доказів, що надані позивачем щодо розміру боргу; заявником не надано вироку або ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, які б підтверджували факт фальшивості доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 29 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 06 березня 2014 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков