Справа № 357/8140/25
Провадження № 2/357/4005/25
25 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В.П.,
секретар судового засідання Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Волинського національного університету імені Лесі Українки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про навчання у закладі вищої освіти,
Короткий зміст позовних вимог.
У травня 2025 року Волинський національний університету імені Лесі Українки (далі «Позивач») звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за договором про навчання у закладі вищої освіти.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
Наказом від 18.07.2022 року № 2-С(з) на підставі Правил прийому до Волинського національного університету імені Лесі Українки у 2022 році та рішення приймальної комісії від 18.07.2022 року, протокол №31, Відповідача було зараховано до складу студентів 1 курсу медичного факультету другого (магістерського) рівня вищої освіти заочної форми навчання за спеціальністю 227 Фізична терапія, ерготерапія (фізична терапія) за кошти фізичних та/або юридичних осіб.
25.07.2022 року між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та Відповідачем було укладено Договір про надання освітніх послуг № 8(МЕД)2023з/маг, згідно якого Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати одержувачу ОСОБА_2 освітню послугу за обраною останнім спеціальністю 227 Фізична терапія, ерготерапія (фізична терапія).
Відповідно до п.п. 2 п. 6 Договору Університет зобов`язувався здійснювати навчання ОСОБА_2 на рівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. У свою чергу, Університет свої зобов`язання виконав у повному обсязі.
Разом з тим, згідно п. 13 Договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому Заклад має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це Здобувача, (в тому числі шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті Виконавця та в його приміщеннях).
ОСОБА_2 , будучи замовником освітньої послуги, взятих на себе зобов`язань по Договору в частині оплати за надану освітню послугу не виконала.
Наказом від 06.07.2023 року № 182/с ОСОБА_2 було відраховано зі складу студентів 1 курсу групи ФТ-61Мз медичного факультету спеціальності 227.01 «Фізична терапія, ерготерапія» освітньо професійної програми «Фізична терапія» заочної форми здобуття освіти за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб за порушення умов контракту, в частині невиконання індивідуального навчального плану.
Пунктом 16 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору, сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим Договором.
У п. 18 зазначеного вище Договору визначено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Університету пеню в розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Розмір 3 % річних від простроченої суми становить 777,74 грн., а розмір інфляційних витрат становить 2267,50 грн., що підтверджується відповідними розрахунками.
6250,00 грн. пеня згідно п.18 Договору;
777,74 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України;
2267,50 грн. інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України.
Університетом вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії №03-24/03/2683 від 23.10.2023 року, утім Відповідач добровільно заборгованість не сплатив.
Рух справи.
18.07.2025 року у відповідь на запит суду до канцелярії суду від Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшов лист від 16.06.2025 року №2083, відповідно до якого Відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_3 » 13.12.2024 року (а.с. 25).
23.07.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26).
23.09.2025 року Відповідач особисто ознайомилася з матеріалами даної цивільної справи (а.с. 29, 35).
У судові засідання представник Позивача не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с. 30).
У всі призначені по справі судові засідання, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, Відповідач не з`явилася. Про причини неявки суду не повідомила, відзиву, пояснень, жодних клопотань від неї на адресу суду не надходило.
Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося..
ІІ. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Наказом від 18.07.2022 року № 2-С(з) на підставі Правил прийому до Волинського національного університету імені Лесі Українки у 2022 році та рішення приймальної комісії від 18.07.2022 року, протокол №31, Відповідача було зараховано до складу студентів 1 курсу медичного факультету другого (магістерського) рівня вищої освіти заочної форми навчання за спеціальністю 227 Фізична терапія, ерготерапія (фізична терапія) за кошти фізичних та/або юридичних осіб (а.с. 6).
25.07.2022 року між Волинським національним університетом імені Лесі Українки та Відповідачем було укладено Договір про надання освітніх послуг № 8(МЕД)2023з/маг, згідно якого Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати одержувачу ОСОБА_2 освітню послугу за обраною останнім спеціальністю 227 Фізична терапія, ерготерапія (фізична терапія) (а.с. 5).
Відповідно до п.п. 2 п. 6 Договору Університет зобов`язувався здійснювати навчання ОСОБА_2 на рівні стандартів вищої освіти відповідно до ліцензійних умов провадження освітньої діяльності та інших вимог законодавства. У свою чергу, Університет свої зобов`язання виконав у повному обсязі.
Разом з тим, згідно п. 13 Договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому Заклад має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це Здобувача, (в тому числі шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті Виконавця та в його приміщеннях).
ОСОБА_2 , будучи замовником освітньої послуги, взятих на себе зобов`язань по Договору в частині оплати за надану освітню послугу не виконала. Наказом від 06.07.2023 року № 182/с ОСОБА_2 було відраховано зі складу студентів 1 курсу групи ФТ-61Мз медичного факультету спеціальності 227.01 «Фізична терапія, ерготерапія» освітньо професійної програми «Фізична терапія» заочної форми здобуття освіти за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб за порушення умов контракту, в частині невиконання індивідуального навчального плану (а.с. 17).
Пунктом 16 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору, сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим Договором.
У п. 18 зазначеного вище Договору визначено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Університету пеню в розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Розмір 3 % річних від простроченої суми становить 777,74 грн., а розмір інфляційних витрат становить 2267,50 грн., що підтверджується відповідними розрахунками (а.с. 10-11).
6250,00 грн. пеня згідно п.18 Договору;
777,74 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України;
2267,50 грн. інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України.
Університетом вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом надіслання претензії №03-24/03/2683 від 23.10.2023 року, утім Відповідач добровільно заборгованість не сплатив (а.с. 7).
Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого згідно з практикою Суду відносяться й грошові кошти.
У пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення зобов`язань, зокрема, є договір.
Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язанням припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Висновки суду.
Даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів.
Судові витрати.
При зверненні до суду з вказаним позовом, Позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 гривень, які документально підтверджені (а.с.15).
Оскільки позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню, то з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 3028,00 гривень.
ІІІ. Резолютивна частина.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Волинського національного університету імені Лесі Українки до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про навчання у закладі вищої освіти задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинського національного університету імені Лесі Українки суму судового збору у розмірі 3028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач Волинський національний університет імені Лесі Українки, місцезнаходження: проспект Волі, будинок 13, місто Луцьк, 43025, .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 25.11.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров