ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м.Суми

Справа №950/3323/24

Номер провадження 22-ц/816/1236/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2025 року, в складі судді Стеценка В.А., ухвалене в м. Лебедин, повний текст якого складено 14 січня 2025 року,

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39496,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником якого є ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», укладено кредитний договір №914565275 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на суму 30000,00 грн, строком на 56 днів, із сплатою процентів у розмірі 365 % річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, але останнім кредит не погашається. У зв`язку з порушенням умов договору станом на 24 вересня 2024 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 39496,00 грн, з яких: 30000,00 грн заборгованість по кредиту, 9496,00 грн заборгованість по процентах за користування кредитом, яку позивач просив стягнути на свою користь та понесені судові витрати.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути 15056,00 судових витрат, із яких витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Вважає, що висновок суду першої інстанції про не доведення факту відступлення на користь ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року, не відповідає дійсним обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції було встановлено факт укладення між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 кредитного договору №914565275 від 30 серпня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, перерахування товариством кредитних коштів на належну відповідачу банківську картку, та факт не повернення заборгованості у сумі 39496,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Зазначає, що в подальшому права за кредитним договором від первісного кредитора були передані ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору Факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (Реєстр прав вимог №87 від 03 липня 2020 року), який, з урахуванням усіх додаткових угод, залишався чинним на момент укладення кредитного договору №914565275 від 30 серпня 2019 року. Важливим є те, що Реєстр прав вимог, до якого включено кредитний договір №914565275 від 30 серпня 2019 року, укладений 03 липня 2020 року, тобто через одинадцять місяців після укладення кредитного договору, а отже на момент включення цього кредитного договору до Реєстру, право вимоги вже існувало, а не було майбутнім, як помилково вважає суд першої інстанції.

У подальшому було укладено договір Факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Реєстр прав вимог №11 від 31 серпня 2023 року). У п.п. 1.3. якого сторони обумовили, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників про сплату суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

04 вересня між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір Факторингу №04/09/24, за яким, відповідно до Реєстру прав вимог, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 39496,00 грн.

У договорах Факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Акту прийому-передачі Реєстру боржників, тому позивач належним чином довів факт переходу права вимоги, тому проведення оплати за договорами факторингу не має вирішального значення для справи і не пов`язаний з оплатою за договорами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Василець С.О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. Доводить, що на момент укладення договору Факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не було жодної визначеної вимоги до відповідача та сторони не могли передбачити, що 30 серпня 2019 року цим товариством буде укладено кредитний договір №914565275 з відповідачем.

Позивачем не надано доказів проведення оплати за жодним з договорів Факторингу, що дає достатні підстави стверджувати про не набуття права вимоги за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем.

Вказує, що відповідач кредитний договір №914565275 від 30 серпня 2019 року не підписував, з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не ознайомлювався, тому вони не можуть бути складовою частиною договору. Крім того, не може бути доказом укладення кредитного договору Паспорт споживчого кредиту, він не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит. Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Звертає увагу, що наявне у матеріалах справи платіжне доручення від 30 серпня 2019 року про начебто перерахування грошових коштів позику ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на рахунок відповідача не містить відмітки банківської установи про його виконання.

Позивачем не надана виписка з особового рахунка, яка б відповідача законодавчим вимогам та підтверджувала факт надання коштів відповідачеві.

Заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, вважає заявлену суму завищеною, такою, що не відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.

У відповіді на відзив ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», посилаючись на виникнення між сторонами цивільно-правових зобов`язань та доведення факту переходу до позивача прав вимоги по кредиту, підтримує вимоги апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі із відшкодуванням судових витрат по справі. Зазначає, що платіжне доручення про перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 30000, грн є дійсним, законним, відповідає вимогам чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити, передбачені для електронних розрахункових документів. Вказує, що з огляду на необхідність застосування до договору факторингу положень ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору факторингу можуть бути в тому числі права вимоги, які не існують на момент укладення самого договору, але які виникнуть або будуть набуті клієнтом у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №914565275, за умовами якого товариство надає позичальникові кредит на суму 30000,00 грн строком на 56 днів, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірі 365 % річних від суми кредиту за весь час користування, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Загальна вартість кредиту 41184 грн 60 коп. (а.с. 63-67)

Сторони погодили графік платежів за вищевказаним договором, за яким ОСОБА_1 зобов`язаний був повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строк до 25 жовтня 2019 року (а.с. 67).

Інформація щодо умов кредитування була викладена і у паспорті споживчого кредиту (а.с. 63).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Акцеп оферти позичальником ОСОБА_1 (підписання договору одноразовим ідентифікатором) DG986D6W (а.с. 72зв.).

На виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 30000 грн на платіжну картку відповідача 5168-74хх-хххх-2076 (а.с. 18).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року не виконував належним чином, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість на загальну суму 39496,00 грн, з яких: 30000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 9496,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитними коштами (а.с. 52).

28.11.2018 р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 19-24).

Пунктом 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р. визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.

28.11.2019 р., 31.12.2020 р., 31.12.2021 р., 31.12.2022 р. та 31.12.2023 р. до вказаного договору факторингу було внесено зміни додатковими угодами №19, №26, №27, №31 та №32 відповідно (а.с. 25-32).

У реєстрі прав вимоги №87 від 03.07.2020 р., підписаного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» вказано, що до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 39496,00 грн, а саме: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 30000,00 грн, заборгованість по процентам 9496,00 грн; сума фінансування 3000,00 грн (а.с. 33-34).

05.08.2020 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 35-39).

Пунктом 4.1 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 р. визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

До договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 р. було внесено зміни додатковими угодами №2 від 03.08.2021 р. та №3 30.12.2022 р. (а.с. 40).

Між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» підписано Реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 р. (а.с. 41).

04.09.2024 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №0409/24, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 39-43).

Пунктом 1.2 договору факторингу від 04.09.2024 №0409/24 визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6 договору) (а.с. 43-47).

У додатку №1 до вказаного договору факторингу «Реєстр боржників» від 04.09.2024 року зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право вимоги, в т.ч. до ОСОБА_1 на суму 39496,00 грн, із яких: 30000,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 9496,00 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 48, 50).

Також на підтвердження своїх вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» надано суду виписку з особового рахунку за Кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року, згідно з якою заборгованість відповідача перед позивачем становить 39496,00 грн та складається з: простроченого тіла в розмірі 30000,00 грн; прострочених відсотків у розмірі 9496,00 грн (а.с. 52зв.).

Доказів погашення боргу суду не надано.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності доказів підтвердження сплати суми фінансування за договорами факторингу, що укладалися відносно прав вимоги за спірним кредитним договором, не доведено факту переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до фактора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», тобто не довів перехід права вимоги на кожному етапі такої передачі та набуття позивачем права вимоги до боржника за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду погодитись не може з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.

Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до боржник відповідача у справі на суму 39496,00 грн.

Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Водночас, строк дії договорів факторингу, які укладались первісним і наступними кредиторами неодноразово продовжувались, що мало наслідком збільшення боргу. При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договорів факторингу не є предметом спору у цій цивільній справі, у тому числі не є предметом дослідження розмір придбаного позивачем боргу на загальну суму 39496,00 грн, який складається із: 30000,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 9496,00 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відсутність доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу не спростовують факт набуття позивачем права вимоги до боржника за кредитним договором.

Матеріали справи містять докази укладення кредитного договору згідно з Алгоритмом дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладення кредитних договорів, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання ним кредитних коштів. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався, розрахунок заборгованості не спростовано, контррозрахунку не надано.

Відтак, є помилковими висновки місцевого суду про не доведення факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а також подальший перехід права вимоги за кредитним договором до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора.

Отже, за відсутності доказів сплати заборгованості за кредитним договором ні первісному, ні новому кредитору, заборгованість у сумі 39496,00 грн підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову на підставі п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При задоволенні апеляційної скарги та позову, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Окрім того, позивачем заявлялося клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та апеляційної інстанції у розмірі 9000,00 грн, яка надавалася ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Адвокатським бюро «ТАТАРЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» на підставі Договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09 вересня 2024 року, Додаткової угоди №8 від 09 вересня 2024 року (а.с. 53, 55).

Факт надання позивачу правничої допомоги підтверджується відповідними Актами приймання-передачі наданих послуг від 09 вересня 2024 року та від 27 січня 2025 року (а.с. 57, 133зв.)

Проаналізувавши подані ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, обсяг наданої допомоги, підготовку та подання адвокатом апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення таких витрат на користь товариства з відповідача у розмірі 9000,00 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 09 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» () заборгованість за кредитним договором №914565275 від 30 серпня 2019 року в розмірі 39496,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2422 грн 40 коп. судового збору за подання позовної заяви та 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суду першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов