Справа № 550/1092/25
Провадження № 2/550/511/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Михайлюк О.І.,

при секретарі судового засідання Шукевич Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до якої позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 08.11.2019 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 . На даний позивачка з відповідачем спільно не проживають, позивачка виховує дитину самостійно, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Витрати на дитину складають щонайменше 10000 грн. тому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 18.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача, адвоката Кулика А.І., зі змісту якого вбачається, що відповідач частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача викладені в позові є необґрунтованими. Позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що доньку вона виховує самостійно, а відповідач добровільної допомоги не надає, однак позивачка не надає жодних належних та допустимих доказів обставин, на які посилається, зокрема доказів фактичного здійснення повного утримання доньки виключно позивачкою та доказів самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Позовна заява містить вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно. Відповідач не заперечує свого обов`язку щодо участі у матеріальному забезпеченні дитини та не має наміру ухилятись від нього. Водночас вказана у позові сума є необґрунтовано завищеною та не відповідає фактичному матеріальному становищу відповідача. ОСОБА_2 раніше проходив військову службу, внаслідок чого отримав інвалідність 3 групи, що підтверджується довідкою МСЕК. На даний час відповідач не працевлаштований, перебуває в стані соціальної адаптації та проходить реабілітацію після повернення з військової служби. Офіційно є безробітнім, пенсію та інші постійні виплати у зв`язку з інвалідністю відповідач не оформлював.

З огляду на викладене, відповідач просить суд врахувати його матеріальне становище, обмеженість його працездатності, відсутність стабільного доходу та визначити розмір аліментів у межах, що не погіршують його фінансове становище порівняно зі становищем одержувача аліментів, у твердій грошовій сумі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка станом на дату подання позову складає 1281,50 грн. щомісячно.

21 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив позивачки, відповідно до змісту якої остання просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на такі обставини.

Позивачка зазначає, що нею заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, що відповідає реальним потребам дитини для забезпечення належного харчування, одягу, лікування, розвитку та освіти. Відповідач має неофіційне місце роботи та додатковий підробіток, що свідчить про наявність у нього регулярного доходу, проте жодної добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина повністю перебуває на матеріальному забезпеченні позивачки. Відповідач не спілкується з дитиною вже близько 4 місяців, не бере участі у її вихованні та розвитку. Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки він працездатний, має додаткові джерела доходу та не несе жодних інших витрат, пов`язаних із утриманням дитини. Позивачка вважає, доводи відзиву безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать інтересам дитини, а тому просить відзив відповідача на позовну заяву залишити без задоволення.

Позивачка у судове засідання, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих письмових матеріалів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача, адвоката Кулика А.І. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти позовних вимог заперечують.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

ОСОБА_2 має 3 групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №543551 (а.с.23-24).

Згідно довідки Полтавського обласного центру зайнятості №88399 від 03.10.2025 року, відповідач ОСОБА_2 з 15 квітня 2025 року по 13 серпня 2025 року був зареєстрований як безробітній у Полтавській філії Полтавського обласного центру зайнятості, та дохід за період з 16 квітня 2025 року по 14 липня 2025 року становить 23612,90 грн. (а.с.25).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.10.2025 року №1600-0207-8/76405, ОСОБА_2 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії не перебуває (а.с.30).

Згідно довідки КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 21.10.2025 року №10045/06-11, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на стаціонарному лікуванні в даній медичній установі у відділенні №13 ветеранів війни з 16.10.2025 року по теперішній час (а.с.44).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно положень вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1-3 ст.184 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст.191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Про Державний бюджет на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від до 6 років з 1 січня 2025 року 2563 грн.

Судом встановлено, що відповідач є особою з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, будь-які доходи відсутні. Разом із тим, позивачкою не надано доказів того, що дитина потребує щомісячних підвищених витрат, зокрема на лікування та інше. Також суд бере до уваги, що обов`язок щодо утримання дітей є спільним обов`язком обох батьків, відповідно до вимог ст.ст.180, 181 СК України, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 1281,50 грн., щомісячно, починаючи з 20.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, такий розмір аліментів відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивачки на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 264-265, 273, 430 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 1281,50 грн., щомісячно, починаючи з 20.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 24 листопада 2025 року.

Суддя О. І. Михайлюк