Справа № 456/3319/25
Провадження № 2/456/1615/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 листопада 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Сімонової-Мацигіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/3319/25 за позовом ОСОБА_1 до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, кредитної пілки «Мрія» про зняття арешту з майна, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, кредитної пілки «Мрія» про знаття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є одноосібним власником нерухомого майна, по АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відомості про власність внесено 28.02.2003р. При впорядкуванні документів, нею було виявлено, що 24.02.2010 року, на її власність накладено обтяження №9555454, про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , який був накладений на підставі судового наказу №2-3487 від 20.11.2009 року. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , була мамою позивача. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. З метою встановлення факту накладення арешту на нерухоме майно, ОСОБА_2 , (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на адресу Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було скеровано запит із вимогою надатиінформацію: Чи перебуває на примусовому виконанні Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи зобов`язального та/або майнового характеру щодо ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . З відповіді на вище вказаний запит вбачається, що згідно даних АСВП у відділі ДВС не перебуває на примусовому виконанні будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи зобов`язального та/або майнового характеру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, зазначено, що 18.03.2010 виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник отримував пенсію, виконавчий документ скеровано для виконання по територіальності ВДВС Галицького МУЮ м. Львова. З відповіді Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що згідно з даними роботи АСВП та журналу загальної вхідної кореспонденції, виконавчі документи, а саме судовий наказ №2-3487 від 20.11.2009 виданий Стрийським міськрайонним судом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , на користь КС «Мрія» станом на 29.06.2023 рік у відділ не надходили та на виконанні не перебувають. 05.09.2023, на ім`я начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було подано заяву про зняття арешту, оскільки у відділі ДВС не перебувають на примусовому виконанні будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи. На заяву позивача було надано відповідь, що Державний виконавець не взмозі зняти арешт з майна боржника, оскільки згідно даних АСВП у відділі ДВС не перебуває на примусовому виконанні будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи зобов`язального та/або майнового характеру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Додатково повідомили, що згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. На даний час усі виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 закінчено, але виконавець всупереч ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» не зняв арешт. Разом з тим виконавець відмовив зняти арешт на підставі заяви. Крім того, державний виконавець, не пояснив на підставі чого, обтяження було накладено на нерухоме майно, яке ніколи не належало померлій ОСОБА_2 , яка була тільки зареєстрована по адресі, на майно яке було накладено обтяження. Оскільки згідно даних АСВП у відділі ДВС не перебуває на примусовому виконанні будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи зобов`язального та/або майнового характеру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , обтяження було накладено на нерухоме майно, яке ніколи не належало померлій ОСОБА_2 , яка була тільки зареєстрована по адресі, на майно яке було накладено обтяження, а тому дію заходів забезпечення слід скасувати та вилучити відповідні записи з державного реєстру.

В судове засіданні позивач не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої вимоги позову підтримала та просила скасувати арешт та обтяження з нерухомого майна.

Відповідач представник третьої особи Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав.Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідач представник КС «Мрія» в судове засідання не з`явився, у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подав.Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи по суті відбувся без участі сторін.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є одноосібним власником нерухомого майна, по АДРЕСА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відомості про власність внесено 28.02.2003р.

24.02.2010 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 , накладено обтяження №9555454, про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , на підставі судового наказу №2-3487 від 20.11.2009 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , була мамою позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

З відповіді на запит ОСОБА_1 , з метою встановлення факту накладення арешту на нерухоме майно, на адресу Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було скеровано запит із вимогою надатиінформацію, з відповіді з якого, вбачається, що згідно даних АСВП у відділі ДВС не перебуває на примусовому виконанні будь-які рішення, що підлягають примусовому виконанню та/або виконавчі листи зобов`язального та/або майнового характеру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, зазначено, що 18.03.2010 виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки боржник отримував пенсію, виконавчий документ скеровано для виконання по територіальності ВДВС Галицького МУЮ м. Львова.

З відповіді Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що згідно з даними роботи АСВП та журналу загальної вхідної кореспонденції, виконавчі документи, а саме судовий наказ №2-3487 від 20.11.2009 виданий Стрийським міськрайонним судом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , на користь КС «Мрія» станом на 29.06.2023 рік у відділ не надходили та на виконанні не перебувають.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні позивач, має намір розпорядитись належним їй майном, проте через наявність арешту на майно, позбавлена можливості це зробити. Таким чином, безпідставно накладений арешт на майно порушує її право, позивача у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з позивача та те, що ОСОБА_2 , чи ОСОБА_1 , є боржником. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, як було встановлено судом, що ОСОБА_2 , мала борг по якому перебувало виконавче провадження, яке завершені. Однак щодо ОСОБА_1 , такі відсутні. На час розгляду позовної заяви підстав знаходження нерухомого майна під забороною відчуження немає.

Арешт накладений на майно порушує права позивача.

Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи.

Утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений на підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.11.2009 року №2-3487, державним виконавцем відділу ДВС Стрийського МРУЮ, реєстраційний номер обтяження №9555454, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 259, 263-268, 279, 280 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Скасувати арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 9555454, що накладений державним виконавцем Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДРПОУ - 34903571) ОСОБА_3 , зареєстрований 24.02.2010, на підставі судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.11.2009 року №2-3487.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Т. Шрамко