Справа № 522/1935/24
Провадження № 2/522/2313/25
УХВАЛА

13 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гресько Б.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги.

08 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни про залишення позовної заяви без руху, у якій заявниця просила залишити позовну заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги без руху до усунення недоліків та приведення позову у відповідність до всіх змін, внесених Законом України №4292-ХІ від 12 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

29 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури на виконання ухвали суду від 23.10.2025 року, у якій заявник просив прийняти пояснення Одеської обласної прокуратури та продовжити розгляд справи.

30 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни надійшли заперечення на заяву позивача щодо виконання вимог ухвали суду, у якій заявник зазначив, що позивачем не виконані вимоги ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2025 року.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року продовжено строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі №522/1935/24 строком на 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

13 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури на виконання ухвали суду від 06 листопада 2025 року, у якій заявник просив продовжити розгляд справи.

У підготовче засідання, призначене на 13 листопада 2025 року з`явився представник позивача та представник ОСОБА_1 . Представник Одеської обласної прокуратури наполягала на продовженні розгляду справи. Представник ОСОБА_1 просила залишити позовну заяву без розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Згідно Постанови ВП ВС від 25.08.2020 по справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Позовна заява містить вимогу майнового характеру, що стосується права власності на нерухоме майно, що належить фізичній особі, а тому, у позивач повинен був би визначити ціну позову відповідно до дійсної вартості майна на момент звернення до суду.

У позовній заяві в якості ціни позову вказано 15 324 195,00 гривень.

Зазначена сума була визначена з урахуванням звіту про експерту грошову оцінку земельної ділянки від 31 жовтня 2005 року, ще визначено, що вартість земельної ділянки складає 15 324 195,00 гривень.

Проте, у самому звіті вказано, що строк його дії 1 рік з дати оцінки (т.1, а.с.196). Тому, зазначений звіт втрати свою дію 31 жовтня 2006 року, та на момент звернення до суду із позовом є не актуальним та є таким, що не може відобразити дійсну вартість об`єкта нерухомого майна на момент звернення прокуратури із позовом.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. В якості недоліків позовної заяви судом встановлено:

- відсутність вказівки на ціну позову, що визначена відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом;

- відсутність доказів на підтвердження сплати судового збору відповідно до ціни позову, що визначена відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом.

В ухвалі від 23.10.2025 року суд наголосив, що вартість спірного майна не може бути визначена на власний розсуд сторони, а має бути підтверджена доказами, при цьому позовна заява повинна містити посилання на такі докази у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна або цінова довідка.

У заяві заступник керівника Одеської обласної прокуратури, що надійшла на виконання ухвали суду від 23.10.2025 року заявник посилається на те, що Одеська обласна прокуратура не є власником такого майна, а тому, не може провести її оцінку. Також, зазначає про те, що ставлячи під сумнів дійсну вартість спірного майна, що є предметом позову, суд в ухвалі про залишення позову без руху в супереч ч.2 ст.176 ЦПК України попередньо не визначив судового збору, що підлягає доплаті, чим поставив прокурора у невизначене процесуальне становище.

У зв`язку з чим, суд ухвалою від 06.11.2025 року суд враховуючи довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 09.04.2024 року та девальвацію національної валюти визначив, що дійсна вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :48:001:0006 на момент звернення до суду із позовом є 73 000 000,00 гривень, у зв`язку з чим суд продовжив процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви строком на 5 днів.

У заяві, що надійшла до суду 13 листопада 2025 року на виконання ухвали суду від 06.11.2025 року, Одеська обласна прокуратура зазначила, що постановляючи ухвалу від 06.11.2025 року про продовження строку усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору суд не зазначив, чому відхиляє доводи прокурора щодо розрахованої ним грошової оцінки земельної ділянки, які наявні у Державному земельному кадастрі та в силу приписів ч.ч.1, 2 ст.20 закону України «Про Державний земельний кадастр» є офіційними.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Тобто, вказаною нормою передбачено те, що ціна позову у спорах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам є дійсна вартість такого майна (ринкова).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки являє собою процедуру визначення її вартості за встановленої чинним законодавством методикою, що побудована на основі капіталізованого рентного доходу, яка використовується в тому числі для розрахунку земельного податку, орендної плати, державного мита тощо. При цьому, така грошова оцінка не відображає дійсну вартість об`єкта нерухомого майна.

За таких обставин, визначена Одеською обласною прокуратурою нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не може бути доказом ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, а тому, в силу приписів ст.177 ЦПУ України не може слугувати основою для визначення ціни позову та відповідно розрахунку судового збору, що підлягає сплаті позивачем.

Оскільки, наданий позивачем звіт втрати свою дію 31 жовтня 2006 року, а заявлена ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості об`єкта нерухомого майна, суд в ухвалі від 06.11.2025 року для розрахунку дійсної вартості об`єкта нерухомого майна взяв надану відповідачем довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 09.04.2024 року.

У заяві від 13.11.2025 року Одеська обласна прокуратура також зазначає про те, що надана відповідачем довідка відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку не може бути використана для цілей визначення ринкової вартості майна для встановлення ціни позову та обрахунку розміру судового збору. Тому, на думку позивача довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 09.04.2024 року не є належним доказом, що підтверджує дійсну вартість об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду та відповідно дійсної ціни позову.

Проте, в ухвалі суду від 06.11.2025 року суд зазначив, що сума судового збору може бути розрахована та сплачена виходячи із грошової суми у розмірі 73 000 000,00 гривень або у іншому розмірі, визначеному Одеською обласною прокуратурою у встановленому законом порядку відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду.

Тобто, суд надав позивачеві право спростувати визначену в ухвалі вартість спірної земельної ділянки шляхом надання відповідних доказів, які б визначали вартість об`єкта нерухомого масна.

Проте, до заяви від 13.11.2025 року не надано доказів, які б спростовували той факт, що вартість спірної ділянки є меншою ніж 73 000 000,00 гривень.

Також, не надано доказів, які б підтверджували сплату судового збору розрахованого відповідно до визначеної у ухвалі грошової суми, або доказів сплати судового збору у іншому розмірі, визначеному Одеською обласною прокуратурою у встановленому законом порядку відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду.

У заяві від 13.11.2025 року заявник також посилається на те, що Одеська обласна прокуратура та Одеська міська рада не є власником спірного об`єкта нерухомого майна, а тому, не вбачається за можливе замовити оцінку майна в розумінні ст.11 закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Проте, Одеська обласна прокуратура не надала доказів, які б підтверджували той факт, що прокуратурою було вжито всіх належних та допустимих заходів задля отримання звіту.

При цьому, звіт про оцінку майна, сформований у порядку, встановленому законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не є єдиним доказом, який може підтверджували вартість спірного об`єкта нерухомого майна.

Так, відповідно до ч.3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Проте, позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували ті обставини, що Одеською обласною прокуратурою в цілому вживалися будь-які дії для визначення ціни позову відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом.

Постанова КЦС ВС від 02.04.2025 у справі № 362/2733/20 містить висновок про те, що оскільки прокурор у заяві про усунення недоліків не просив місцевий суд визначити суму судового збору, яку необхідно доплатити, не визначив її самостійно з врахуванням вимог Закону України «Про судовий збір» і не сплатив із наданням підтверджуючого документа, а лише висловив свою незгоду з вимогою суду про доплату судового збору, посилаючись на те, що ним було пред`явлено 3 вимоги немайнового характеру, розмір судового збору за які вже оплачений, суд першої інстанції. з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Дійсно, в ухвалі суду від 23.10.2025 року не було визначено грошову суму, що підлягає сплаті в якості судового збору. Проте, вказаний недолік було усунуто в ухвалі суду від 06.11.2025 року, до судом чітко встановлено, що позивач з урахуванням раніше сплачених грошових сум має сплатити в якості судового збору грошову суму у розмірі 829 937,08 гривень.

Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що Одеська обласна прокуратура не усунула недоліки, визначені в ухвалі суду від 23 жовтня 2025 року (з урахуванням ухвали суду від 06.11.2025 року).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк (пункт 8 частини першої статті 257 ЦПК України).

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали (частина одинадцята статті 187 ЦПК України).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (частина дванадцята статті 187 ЦПК України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина тринадцята статті 187 ЦПК України).

Як свідчить тлумачення вказаних норм, підставою залишення без розгляду є:

- виявлення після відкриття провадження в справі недотримання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК;

- постановлення судом ухвали про залишення без руху;

- невиконання особою ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк.

Тому, враховуючи той факт, що після відкриття провадження у справі позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із порушенням порядку визначення ціни позову та у зв`язку із відсутністю доказів сплати позивачем судового збору відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом, беручи до уваги те, що судом в ухвалі від 06.11.2025 року було чітко визначено грошову суму, що становить дійсну вартість об`єкта нерухомого майна та суму судового збору, що підлягає сплаті відповідачем та те, що відповідач не вжив жодних заходів для виконання ухвали, а лише, не погодився із визначеною судом грошовою сумою, що підлягає сплаті, не надавши при цьому жодного доказу, який би спростовував визначену судом грошову суму, суд доходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 43, 44, 197, 223, 257, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 листопада 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.

13.11.25