Справа № 214/4607/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Чернової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу № 214/4607/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири в АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог зазначає наступне, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема частина квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі договору мін. Після смерті ОСОБА_4 фактично в управління спадковим майном вступила співласник частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , яка не оформивши своїх спадкових прав. Заявниця стверджує, що вона є спадкоємцем першої черги за заповітом до майна померлої, оскільки є її рідною онукою та співласником квартири, відповідно до Договору міни. ОСОБА_1 , як спадкоємець до майна померлої бабусі за заповітом до 2025 року не зверталася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, у зв`язку з тим, що на час смерті спадкодавця були живі дві рідні доньки ОСОБА_4 19 квітня 2025 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М. відмовила ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та документально не підтверджує факту сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позасудовим шляхом встановити такий юридичний факт неможливо, а тому заявниця просила задовольнити заяву.

Ухвалою суду від 25.06.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, однак останній подав до суду заяву про розгляд справи без його та заявниці участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити на основі досліджених судом письмових доказів.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

06.11.2025 року ОСОБА_3 надав до суду відзив, в якому зазначає наступе, що в своїй заяві ОСОБА_1 зазначила, що претендує на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті бабусі ОСОБА_4 . Ні він, ні його брат не мають жодного відношення до вище зазначеної квартири. Їм відомо, що ОСОБА_4 постійно проживала з ОСОБА_1 до самої смерті. У ОСОБА_1 були набагато кращі відносини з померлою бабусею, ніж з матір`ю, але ж чому так сталося, йому не відомо. Ні перед смертю, ні в день смерті ОСОБА_4 не проживала ні з ним, ні з його братом, ні з їх матір`ю - ОСОБА_5 . Про наявність розпорядження на випадок своєї смерті, складеного від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 йому було відомо, але ж ніколи про це не балакали. У бабусі було дві доньки, а тому він ніколи не втручався в їх справи. Як заповіт від імені ОСОБА_4 опинився у його матері ОСОБА_5 йому не відомо. Лише зараз, коли постало питання в оформлені права власності на 1/2 частки квартири померлої бабусі, спробували відшукати заповіт, що їм і вдалося зробити. Не вбачає перешкод у встановленні юридичного факту, що ОСОБА_1 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_4 .

Дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 25.12.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №2046.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, зокрема частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій відповідно до договору міни квартири від 06.12.1996 року.

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 листопада 2024 року за № 02-01-47/4-2602.

Разом з померлою ОСОБА_4 були зареєстровані: тітка заявниці - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти тітки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 не зверталися.

Відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 02.02.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №206, ОСОБА_5 померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На день смерті ОСОБА_4 , заявниця була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Акту від 25 лютого 2025 року засвідченого головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний 98» Довгорук М.І., ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 в їх спільній квартирі, до часу смерті спадкодавця.

19 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М. «Про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом» після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на частку квартири, що розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

19.04.2025 приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М. відкрила спадкову справу за № 71/2024 щодо майна померлої ОСОБА_4 .

19 квітня 2025 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Волошко О.М. надала ОСОБА_1 . Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що заявниця пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та документально не підтверджує факту сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження заявниці про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття нею спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_4 , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки

На підставі ч. 3, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Судом встановлено, що заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті бабусі в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтвердженням проживання на день смерті з ОСОБА_4 .

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.9,10,12,13,258-259,264,265,268,315,352,354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактично прийняла спадщину у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2 ,

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_2 .

Суддя Н.В. Чернова