Справа № 128/1480/25
Провадження № 22-ц/801/2211/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокуСправа № 128/1480/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В.В.

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

відповідач: Акціонерне товариство "Страхова компанія "КРАЇНА", ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18.08.2025 року, ухвалене під головуванням судді Алєксеєнка В.М. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

24 квітня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої позивачу виплатами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2020 року о 18:40 у по вул. Барське шосе в м. Вінниці сталася ДТП за участю автомобіля Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , у результаті чого було пошкоджено автомобіль Renault Duster, застрахований у ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування №30399а0в від 12.03.2020 р. (механічні пошкодження зафіксовано у Європротоколі та акті огляду ТЗ із фотоматеріалами).

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» (поліс №АР/1119801), а ОСОБА_2 у АТ «СК «АРКС» (поліс №ЕР/103253328). Учасники ДТП оформили Європротокол, згідно з яким причиною пригоди стало порушення ОСОБА_1 п.13.1 Правил дорожнього руху України. Згідно Інструкції щодо заповнення Європротоколу, схема ДТП відповідає розділу І, підпункту 1.2, де відповідальність покладається на водія ОСОБА_1

ОСОБА_2 17.11.2020 року повідомив АТ «СК «АРКС» про настання страхової події та подав заяву на виплату страхового відшкодування за пошкодження автомобіля . Згідно зі страховим актом ARX2670795 від 01.12.2020 р. та договором добровільного страхування транспорту , розмір відшкодування склав 14 892,37 грн., що були сплачені страховиком АТ «СК «АРКС» станції технічного обслуговування за відновлювальний ремонт автомобіля (платіжне доручення №727630 від 10.02.2021 р.).

Згідно п. 23.5 договору страхування, відшкодування дорівнює розміру збитків за кошторисом за мінусом франшизи, яка у даному випадку становила 0 грн. Оплата ремонту підтверджується рахунком СТО та актом виконаних робіт, що свідчить про фактичні витрати позивача.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винного ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» згідно з полісом №АР/1119801, із лімітом відповідальності 130 000 грн. та франшизою 2 600 грн.

Таким чином, з виплатою страхового відшкодування за договором майнового страхування до АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та АТ «СК «КРАЇНА» щодо компенсації шкоди, завданої власнику Renault Duster внаслідок ДТП.

10.05.2022 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу ,додавши необхідні копії документів, проте листом від 10.06.2022 р. №5452/22 страховик відмовив, посилаючись на пропуск однорічного строку подання заяви.

З метою досудового врегулювання спору 26.12.2023 року позивач направив претензію АТ «СК «КРАЇНА», яка повернулася, що свідчить про її отримання адресатом.

На підставі цього у АТ «СК «АРКС» виникла підстава для звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 та АТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18.08.2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «СК «АРКС» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідачів на користь позивача кошти у розмірі 14 892,37 грн та судовий збір в сумі 3 028 грн. Зазначив, що суд безпідставно дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки згідно до п .19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг позовної давності під час дії воєнного стану зупиняється та продовжується на весь час його дії; отже, трирічний строк, визначений ст. 257 ЦК України, у даному випадку не сплив. Крім того, суд помилково ототожнив позовну давність із процесуальними строками та невірно послався на практику Верховного Суду, що стосується саме процесуальних строків, тоді як строк позовної давності є строком матеріального права і не потребує доведення «поважних причин» для його поновлення в умовах воєнного стану. Оскільки позивач звернувся до суду в межах продовженого законом строку, а факт спричинення шкоди та її розмір підтверджені належними доказами, відмова в позові є безпідставною.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що положення ст. 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи із ціни пред`явленого позову та його предмету, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не повністю.

Суд першої інстанції встановив, що 17.11.2020 р. о 18:40 год. в м.Вінниця, вул.Барське шоссе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Renault Duster д.н.зНОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Opel Kadett д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 30399а0в від 12.03.2020 р. (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками).

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 , ПДР України, відповідно до п.13.1 ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 щодо автомобіля Opel Kadett, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» згідно полісу №АР/1119801 від з лімітом відповідальності за майнову шкоду 130 000 грн, а ОСОБА_2 02.01.2020 року застрахував автомобіль Renault Duster, д.н.з НОМЕР_1 , згідно договору добровільного страхування наземного транспорту ( поліс №ЕР/103253328 ) в СК «ARX» ,комерційне найменування АТ «СК «АРКС» на страхову суму 130 000 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту N ARX2670795 від 01.12.2020 року та умов договору страхування N 30399а0в від 12.03.2020, розмір страхового відшкодування склав 14892,37 грн. , яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням N 727630 від 10.02.2021 року.

10.05.2022 року позивач АТ «СК «АРКС» листом № СУ/010113/3 звернувся до АТ «СК «КРАЇНА» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу .

Листом № 5452/22 від 10.06.2022 року АТ «СК «КРАЇНА» відмовило у виплаті страхового відшкодування з огляду на пропуск строку в 1 рік на подання заяви про страхове відшкодування відповідно до п.37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач просив стягнути з відповідачів суму страхового відшкодування у розмірі 14 892, 37 грн, а також судові витрати в розмірі 3 028 грн. сплаченого судового збору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того ,що у рамках даної справи розглядаються відносини суброгації, коли відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні зі збереженням самого зобов`язання, у такому разі страхувальник ОСОБА_2 передає свої права страховикові АТ «СК «АРКС». на підставі договору майнового страхування і до останнього у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_2 або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, пославшись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17у ,констатував ,що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Враховуючи ,що цивільно правова відповідальність власника автомобіля Opel Kadett ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «СК «КРАЇНА», останнє як страховик повинен нести цивільну відповідальність за завдані автомобілю Renault Duster збитки за відповідального страхувальника ОСОБА_1 в межах страхової суми за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власника транспортного засобу.

Також суд, посилаючись на ст.1194 ЦК України та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені в п.п.40.41 постанов від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18 виходив з того, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

На підставі викладеного суд виходив із того, що відшкодування шкоди у 14 892, 37 грн , спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик заподіювача шкоди ПАТ «СК «КРАЇНА», та саме він є належним відповідачем у справі за позовом про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Тобто, саме останнє є належним відповідачем, до якого має бути звернута матеріально-правова вимога позивача.

Пославшись на Постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 147/66/17 щодо з`ясування питання ,чи є нездійснення потерпілою особою всупереч своїм власним інтересам обов`язку звернутися до страховика із заявою про страхове відшкодування впродовж одного року (з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди) підставою припинення права вимоги до завдавача шкоди і обов`язку такої особи відшкодувати завдану нею шкоду, суд виходив із того, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Проте ,при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Дані висновки суду заявником апеляційної скарги не оскаржуються ,а ,відтак, колегією суддів не переглядаються .

Дійсно у постанові у справі №147/66/17 від 14.12.2021 року Велика палата Верховного Суду відступила від висновку, що зазначений у пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає. Зазначила, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання в позасудовому порядку страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи.

Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст.258 ЦК. Адже це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

Відтак, ВП ВС дійшла висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди, в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Однак ,відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив із того, що позивач АТ «СК «АРКС» ,пред`являючи позов до відповідачів 17.04.2025 року, пропустив трирічний строк позовної давності , який сплив 17.11.2023 року, при цьому не довів наявності обставин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, які б об`єктивно унеможливили своєчасне звернення до суду. Норми щодо зупинення перебігу позовної давності під час воєнного стану застосовуються не автоматично, а з урахуванням конкретних доказів впливу таких обставин на можливість подання позову, яких позивач не надав. Крім того, застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до ст. 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови в позові, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Проте, колегія суддів вважає, що з останнім висновком суду погодитись не можна, оскільки суд невірно встановив обставини щодо застосування у даних правовідносинах строку давності ,а також невірно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Однак , у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно ст.15 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» відповідно до статті 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (виправленої у 2022 році), всі строки позовної давності зупиняються на час дії воєнного стану.

Вказані норми Цивільного Кодексу України і вказаного Закону ,що регулюють питання застосування і обчислення строку позовної давності , є нормами не процесуального, а матеріального права і вони гарантують особам зупинення строків позовної давності і право на звернення до суду після зупинення дії воєнного стану.

Тобто ,згідно з чинним законодавством, зупинення строку позовної давності в зв`язку з воєнним станом є обов`язковим і не залежить від інших причин пропуску строку.

Посилання суду на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 року у справі №990/115/22 про те, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку, а такою підставою можуть бути обставини ,що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку , не може застосовуватись до правовідносин у даній справі , так як є нерелевантним даній справі ,оскільки ухвалений у правовідносинах у справі адміністративної юрисдикції і стосується оцінки пропуску процесуального строку, яким строк позовної давності не являється.

Визначення строку позовної давності ,тобто терміну, протягом якого особа має право звернутися до суду для захисту своїх прав ,здійснюється за нормами матеріального права.

Процесуальні строки регулюють терміни здійснення процесуальних дій під час судового розгляду (наприклад, подання апеляції або касації) і регулюються процесуальними нормами.

Оскільки строк позовної давності не є процесуальним строком, посилання на Постанову Верховного Суду від 10.11.2022 року та висновок суду, що запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення строку є хибним.

Указом Президента України від 24.02.2022року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року №2102-ІХ,в Україні було введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757 /2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757 /2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. 09.05.2024 року Президент України підписав Закон «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684- ІХ від 08.05.2024 року. Законом № 3684-ІХ передбачено продовження воєнного стану до 12.08.2024 року. Указом Президента від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, воєнний стан в Україні продовжено до 8 лютого 2025 року. Указом Президента від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ воєнний стан було продовжено до 9 травня 2025 року.

Строк позовної давності встановлений нормами матеріального права, ст. 257 ЦК України продовжується на весь час дії воєнного стану без необхідності доведення поважних причин його пропуску і який не є пропущеним ,так як зупинявся.

Відтак , позовна давність у цій справі позивачем не пропущена, а рішення суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності та застосування її наслідків, є постановленим із порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо визначення належного відповідача у справі , то колегія суддів ,враховуючи правову позицію ВС основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності

Враховуючи ,що цивільно правова відповідальність власника автомобіля Opel Kadett ОСОБА_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності в ПАТ «СК «КРАЇНА», останнє як страховик є відповідальною особою ,що повинен нести цивільну відповідальність за винного страхувальника ОСОБА_1 перед позивачем за сплачене ним страхове відшкодування в межах страхової суми за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власника транспортного засобу (130 000 грн) ,а тому з ПАТ «СК «КРАЇНА» підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума за мінусом франшизи, тобто, 14892, 37 грн 2600 грн ,що складає 12 292,37 грн.

Відповідно до п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. (ч. 2 ст. 376 ЦПК України)

Враховуючи встановлені вище обставини справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог до ПАТ «СК «КРАЇНА » і відмові у задоволенні позову до ОСОБА_1 .

Підлягають також відшкодуванню відповідачем сплачені позивачем судові витрати у суді першої та апеляційної інстанції в сумі 7570 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18.08.2025 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, завдану виплатою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 12 292,37 грн. та 7570 грн. судових витрат.

У задоволенні решти вимог і в частині позову до ОСОБА_1 - відмовити .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Копаничук С.Г.

Судді : Голота Л.О.

Оніщук В.В.