Справа № 346/3818/25
Провадження № 2/346/2181/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Сольського В.В.
з участю секретаря судового засідання Біди Ю.Б.,
позивачки ОСОБА_1
представника позивачів ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 інтереси яких представляє адвокат Юркевич Христина Михайлівна до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
28 липня 2025 року представник позивачів звернулася до суду із вказаною позовною заявою в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який приходиться позивачці чоловіком та батьком ОСОБА_6 .
Зазначає, що позивачі та померлий ОСОБА_4 , до смерті останнього постійно проживали спільно однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із цим після смерті чоловіка та батька позивачі не звернулися до нотаріуса у визначений законом шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини.
Однак, зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було за адресою АДРЕСА_2 .
Тому нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини.
У зв`язку з цим просить суд встановити факт спільного проживання позивачів зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні позивачка та представник адвокат Юркевич Х.М. позовну заяву з вказаних підстав підтримали та просять встановити вказаний юридичний факт, оскільки це необхідно для оформлення права на спадщину.
Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся про судовими повістками, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи в його відсутності не подав.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, заслухавши в судовому засіданні позивачів та їхнього представника, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого серії НОМЕР_1 від 01 листопада 2021 (а.с. 15).
Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне спадкодавцю нерухоме майно.
Позивачі, як спадкоємці за законом на спадкове майно, звернулися із відповідними заявами до нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 нотаріус їм відмовила, оскільки вони не були зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою на момент смерті та пропустили встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 11, 12).
Згідно із долученої до позовної заяви копії акту від 03 липня 2025 року про обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_3 , проживала за вказаною адресою зі своїм чоловіком ОСОБА_4 з 1993 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).
Згідно із актом про проживання без реєстрації від 30 червня 2025 року, який підписали жителі будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав без реєстрації, до дня смерті за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 18).
Факт спільного проживання однією сім`єю позивачки ОСОБА_7 з ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказали що подружжя з моменті реєстрації шлюбу та до смерті ОСОБА_5 проживали спільно в АДРЕСА_3 . Щодо факту проживання сина спільно з батьком на день його смерті свідки не підтвердили, та вказали що з цього приводу їм нічого не відомо.
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Метою встановлення факту спільного проживання позивачів зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
З огляду на наведені письмові докази та виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, суд вважає за можливе задовольнити дану позовну заяву, в частині встановлення факту спільного проживання позивачки ОСОБА_7 з покійним чоловіком ОСОБА_11 , на час відкриття спадщини. Щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_12 спільно з покійним батьком на час смерті останнього, вказаний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд, -
Позов задовольнити частково.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_7 разом зі спадкодавцем ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 .
В решті частин позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивачі: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1
Відповідач: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_4 .
Суддя: Сольський В. В.