ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8050/25 Справа № 194/1398/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя першої інстанції Крягін В.О., повний текст рішення складено 06 червня 2025 року),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між страховим відшкодуванням та фактичними матеріальними збитками у розмірі 260 937,32 грн. витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця у розмірі 4500 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2609,40 грн.

Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , франшизу у розмірі 3200 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 32,00 грн.

На вказане рішення суду позивачем подав апеляційну скаргу, та зазначив, що з оскаржуваним рішенням не погоджується у повному обсязі, та вважає його таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаргу мотивує тим, що безпідставно судом першої інстанції визнано звіт 04.24 вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №56- не від 01.05.2025 неналежним доказом у справі, при цьому вказаний звіт взагалі Відповідач було оспорено, ігнорував спростовано та скасованого відповідачем іншим доказом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.05.2024 року у справі №194/766/24.

Також вказує, що суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Однак, визнаючи звіт №56-04.24 від 01.05.2024 неналежним доказом у справі суд не викликав оцінювача ОСОБА_3 у судове засідання та не допитав оцінювача про складений звіт і вартість T3 Chevrolet Malibu після ДТП.

Суд першої інстанції при розгляді справи та не взяв до уваги ту обставину, що долучений до матеріалів справи звіт №36114 (висновок про вартість), складений від 25 квітня 2024 року на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 , також як і звіт №56-04.24 не містить вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Malibu саме, після ДТП.

Вважає вважаю звіт №56-04.24 від 01.05.2024 належним та допустимим доказом у справі для підтвердження вартості матеріального збитку, заподіяного мені пошкодженням транспортного засобу Chevrolet д.н.з. НОМЕР_1 .

Наголошує на тому, що вартість (розмір) збитків, завданих ОСОБА_1 , пошкодженням транспортного засобу Chevrolet д.н.з. НОМЕР_1 , складає суму повної ринкової вартості автомобіля (матеріального збитку), а саме 407758,56 грн. Отже, вбачається, що в наслідок ДТП позивачем понесено значно більших збитків, аніж отримане страхове відшкодування в сумі 147775,45 грн., та на сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 259983,11 грн..

ОСОБА_1 просив заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рижова А.О. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850,00 грн. Також, постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 , 27.03.2024 року 12-30 год., керуючи транспортним засобом ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі вул. Курська в м. Тернівка, на перехресті з вул. Маяковського не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 16.11, 16.12 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником транспортного засобу Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 є ОСОБА_1 .

У звіті про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 56-04.24 від 01 травня 2024, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 складає 795471,28 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 з урахуванням зносу складає 408712,77 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 до ДТП складає 407758,56 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 40758,56 грн.

У звіті про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 36114 від 25 квітня 2024, проведеного на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 складає 806303,87 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 до ДТП складає 341153,00 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 341153,00 грн.

З листа ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», наданого стороною позивача, вбачається, що розрахунок виплаченого страхового відшкодування у страховій виплаті №177233/1, зареєстрований за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 , виконано наступним чином 341153 вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 до ДТП, 190177,55 грн. - вартість транспортного засобу автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 після ДТП, 3200 грн франшиза. Отже, 77,55-3200=147775,45 грн.

Стороною позивача визнається факт сплати страховою компанією за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 страхової суми у розмірі 147775,45 грн.

Сторона позивача не оспорювала звіт №36114 від 25 квітня 2024 року та розмір страхової виплати ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у розмірі 147775,45 грн..

Відповідно до полісу ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» №217319469 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником є ОСОБА_2 , забезпечений транспортний засіб ЗАЗ 110307 днз НОМЕР_5 , поліс діяв з 12 жовтня 2023 року по 11 жовтня 2024 року. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн., розмір франшизи - 3200,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 260 937,32 грн., суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підлягає стягненню різниця між страховою виплатою та різницею між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю автомобіля, яка визначена експертом станом після ДТП, а не різниця між страховим відшкодуванням та фактичними матеріальними збитками необхідними для відновлювального ремонту автомобіля, а суд позбавлений самостійно визначити цю різницю, так як суду не надано необхідних доказів для проведення даного розрахунку.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком місцевого суду.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 8 ЗУ «Про страхування» зазначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Як установлено судом, з вини відповідача ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, був пошкоджений належний позивачу автомобіль.

Стороною позивача визнається факт сплати страховою компанією за фактом страхового випадку, який стався 27.03.2024 р у м. Тернівка, внаслідок якого було пошкоджено автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 страхової суми у розмірі 147775,45 грн.

Сторона позивача не оспорювала звіт №36114 від 25 квітня 2024 року та розмір страхової виплати ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» у розмірі 147775,45 грн..

З наданого позивачем звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 56-04.24 від 01 травня 2024, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , оцінщиком ОСОБА_3 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 складає 795471,28 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 з урахуванням зносу складає 408 712,77 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 до ДТП складає 407758,56 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 407758,56 грн.

А також з наданого позивачем звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 36114 від 25 квітня 2024, проведеного на замовлення ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», оцінщиком ОСОБА_4 , зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 складає 806303,87 грн., ринкова вартість автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 до ДТП складає 341153,00 грн. Отже, вартість збитків, заподіяних пошкодженням автомобіля Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 ОСОБА_1 , внаслідок його пошкодження станом на дату оцінки, складає 341153,00 грн.

Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону №1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Таким чином, ремонт автомобіля марки «Chevrolet Mаlibu днз НОМЕР_3 вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

В такому випадку порядок відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач повинен передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №125/1215/20.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується позивачем, що останній не передав свій транспортний засіб, а ні відповідачу, ані страховій компанії.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Апеляційний суд вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутня інформація, щодо різниці між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю, яка визначена експертом після ДТП, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).,

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи