Провадження № 2/357/5479/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

06 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Кардаш О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Рашкову В. В., звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просила: усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на успадкування за законом на 1/5 частку квартири під АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позових вимог зазначила, що ОСОБА_1 звернулася із заявою до другої Білоцерківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про праве на успадкування спадщини за за законом на 1/5 частку квартири під АДРЕСА_1 , яка залишилися після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 лютого 2024 року №366/02-31, у зв`язку з тим, що позивач не згодна з рівністю часток у спадщині. У зв`язку з чим позивач звертається до суду для вирішення цього питання посилаючись на наступні обставини. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/5 частки квартири під АДРЕСА_1 . 18 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_1 було заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_4 за № 514/2023. Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади за № 15.2- 03/24540 від 07.11.2023 року, виданого Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним були зареєстровані ОСОБА_2 син, ОСОБА_3 син, ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_5 - онука. Законодавством України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, або відмови від неї, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до поданих документів, які зберігаються в спадковій справі № 514/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадщину прийняли спадкоємці першої черги, а саме: ОСОБА_1 - дружина, та сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Спадкоємець ОСОБА_3 не звертався за видачею йому свідоцтва про право на спадщину після померлого батька та був повідомлений про видачу спадщини. Проте, син ОСОБА_2 , який був зареєстрований станом на день смерті разом зі спадкодавцем, більше десяти років не з`являється за місцем своєї реєстрації та місцеперебування його наразі не відомо. Згідно п. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч.1-5 ст.1224 ЦК України є два види усунення від права на спадкування, а саме: 1. Усунення, яке відбувається автоматично в силу закону та не потребує судового рішення про усунення від права на спадкування. Випадки цього виду усунення закон визначає у ч.1 та 2 ст.1224 ЦК України - за негативні дії щодо спадкодавця; у ч.3 ст.1224 ЦК України - за невиконання обов`язків щодо спадкодавця, в тому числі при підтвердженні певної обставини судом: у ч.4 ст.1224 ЦК України - через відміну певного правового статусу по відношенню до спадкодавця. 2. Усунення, яке відбувається в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч.5 ст.1224 ЦК України). Правовою підставою для застосування судом ч.5 ст.1224 ЦК України є сукупність таких обставин: 1. Спадкоємець за законом ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. 2. Спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 3. Спадкодавець потребував допомога. Оскільки, ОСОБА_2 протягом більш ніж десяти років не з`являвся за місцем реєстрації, місце перебування його на даний момент невідоме, всі ці роки він ніяким чином не давав про себе знати, не спілкувався з рідними і не допомагав ні морально, ніі матеріально покійному батьку чи родині. Всі матеріальні витрати і піклування взяли за себе позивач та син ОСОБА_3 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2025, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 листопада 2025 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Представник позивача адвокат Рашкова В. В. подала до суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 06.11.2025 р. за вх..№64552, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України.

Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачеві рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання.

При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р).

Також, відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

18 листопада 2023 року за заявою ОСОБА_1 було заведено Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою спадкову справу за № 514/2023 до майна померлого ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.11.2023 за №74798745.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з: 1/5 частки квартири під АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади за № 15.2- 03/24540 від 07.11.2023 року, виданого Центром надання адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним були зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 лютого 2024 року за №366/02-31 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Другої білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на успадкування спадщини за законом на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка залишилися після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що позивач не згодна з рівністю часток у спадщині.

Відповідно до акту №24/2025 про фактично проживаючих осіб від 26.02.2025 р., виданого КП БМР ЖЕК №6, за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживають з числа зареєстрованих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою реєстрації з моменту реєстрації по теперішній час.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до правил ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ч.1, ч.2 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження№ 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі№ 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі№ 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 рокуу справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом,зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 , який був зареєстрований станом на день смерті разом зі спадкодавцем, протягом більш ніж десяти років не з`являвся за місцем реєстрації, місце перебування його на даний момент невідоме, всі ці роки він не спілкувався з рідними і не допомагав ні морально, ні матеріально покійному батьку чи родині, всі матеріальні витрати і піклування взяли за себе позивач та син ОСОБА_3 , що підтверджується доданими чеками та квитанціями про витрати.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом,- задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/5 частку квартири під АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: невідомо.

Трет особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Б. І. Кошель