Провадження № 2/161/3994/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Перій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету на стороні позивача Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.

1.1. Позиція позивача.

03 червня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа без самостійних вимог щодо предмету на стороні позивача Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування (далі третя особа), про визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 07.06.2014 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 602.

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року, у справі № 159/4922/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 після розірвання шлюбу разом з двома дітьми проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Однак станом на даний час, у позивача виникла необхідність звертатися до суду з позовом про зміну місця проживання дітей та його визначення з матір`ю - ОСОБА_1 , оскільки змінилися вагомі обставини у даній справі.

Так, починаючи з 2023 року ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями та наркотичними засобами. На початках, це було рідкістю, але через деякий час така його поведінка стала регулярною та звичною. Він спочатку почав зловживати спиртними напоями, а пізніше наркотичними засобами. Відповідно, перебуваючи в такому стані, він не виконував обов`язків в статусі батька по догляду за дітьми, а перебування відповідача з дітьми стало небезпечним для фізичного та психологічного здоров`я самих дітей. Діти почали проживати з ОСОБА_1 та всі обов`язки по вихованню та догляду дітей вона взяла на себе.

Разом з тим, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв протиправні дії відносно колишньої дружини, він приходив до неї додому, словесно ображав та принижував, а 31.01.2025 року наважився підняти на неї руку та завдав удару по обличчю. Така поведінка відповідача була вчинена на очах малолітніх дітей, що змусило ОСОБА_6 звернутися із заявою до правоохоронних органів про вчинення домашнього насильства. На підтвердження вказаних обставин свідчить винесений інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 645074 від 31.01.2025 року.

На запит адвоката до Луцького РУП ГУНП у Волинській області щодо надання відомостей про звернення ОСОБА_1 в правоохоронні органи із заявами про вчинення ОСОБА_3 протиправних дій відносно неї, було надані копії матеріалів розгляду звернення ОСОБА_1 від 31.01.2025 року.

З 03.02.2025 року ОСОБА_3 звільнено з посади водія КП "Волинський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" та відповідно він немає самостійного доходу.

Крім того, з 31.01.2025 року ОСОБА_3 проходив курс лікування у Волинському медичному центрі терапії залежностей з діагнозом алкогольне отруєння. У вказаний заклад направлено адвокатський запит з проханням підтвердити вказані обставини, однак на момент подання позову до суду відповіді отримано ще не було. У зв`язку з чим, сторона позивача повідомляє суд про намір приєднати до матеріалів справи відповідь на вказаний адвокатський запит в разі її отримання. З 07.02.2025 року відповідач перебуває на лікуванні від наркотичної залежності в приватній установі м. Львова, однак де саме стороні позивача не відомо.

Таким чином, вказані обставини характеризують відповідача з негативної сторони, оскільки своєю поведінкою в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння відповідач погано впливає на дітей, між ними втрачається будь-які особистісні зв`язки, оскільки діти за таких обставин налякані та перебувають в стресовому середовищі, що явно шкодить інтересам самих дітей.

Натомість ОСОБА_6 забезпечена житлом, вона є одноосібним власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. номер витягу 194952876 від 26.12.2029 року та договором дарування квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 26.12.2019 року.

Станом на даний час, місце проживання ОСОБА_1 разом із двома дітьми зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади № 2025/004990172 від 17.04.2025 року, № 2025/004990264 від 17.04.2025 року, № 2025/004990263 від 17.04.2025 року.

Згідно довідки, виданої ДУ Волинський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України від 10.04.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу організації лабораторної роботи, системи управління якістю та метрологічного забезпечення ДУ Волинський ОЦКПХ МОЗ за основним місцем роботи з 10 квітня 2023 року по даний час.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, зарекомендувала себе як чудовий організатор, кваліфікований спеціаліст, зібраний, цілеспрямований, відповідальний керівник.

Позивач має офіційний та стабільний дохід, так загальна сума доходу, яку отримала ОСОБА_1 за основним місцем роботи за період з березня 2024 року по лютий 2025 року становить 444 925,93 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою ДУ Волинський ОЦКПХ МОЗ від 16.04.2025 року.

Крім того, згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості № ФОВА-003659874 від 17.04.2025 року, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягалася, в розшуку не перебуває.

Таким чином, з аналізу вказаних письмових доказів вбачається те, що ОСОБА_1 є забезпечена власним житлом, офіційно працевлаштована, має стабільний дохід, є законослухняною громадянкою та позитивно характеризується на роботі. А тому є всі правові підстави задовольнити її позовні вимоги та змінити місце проживання дітей шляхом його визначення саме з матір`ю - ОСОБА_1 , оскільки та зміна обставин, які трапилися з батьком дітей - ОСОБА_3 вагомо впливає на інтереси дітей з негативної сторони.

Посилаючись на вищевикладене та положення статті 161 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач просить суд:

1) змінити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеного рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року у справі № 159/4922/22 з батьком ОСОБА_3 .

2) визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Позиція відповідача.

Відповідач був належним чином повідомлений про надходження позову та відкриття провадження у справі, однак відзиву на позов не подав.

1.3. Позиція органу опіки та піклування.

Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки піклування, рішенням від 16 липня 2025 року №461-1 затвердив висновок служби у справах дітей Луцької міської ради про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

1.4. Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити, адже це буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомляв.

2. Мотивувальна частина.

Заслухавши присутніх учасників справи, допитавши свідків та вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 07.06.2014 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 602.

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року, у справі № 159/4922/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3 (а.с.9).

В подальшому, інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 645074 від 31.01.2025 року стосовно ОСОБА_3 . У приписі зазначено, що 31 січня 2025 року близько 10 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме словесно ображав, принижував. До ОСОБА_3 застосована заборона в будь-який спосіб контактував з постраждалою особою строком на 3 доби, а саме з 31 січня 2025 року по 02 лютого 2025 року (а.с.10).

Факт наявності домашнього конфлікту між сторонами 31 січня 2025 року підтверджується також інформацією про надходження виклику на лінію 102 (а.с.16).

З перевірених судом відомостей АСДС Луцького міськрайонного суду Волинської області та Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що за фактом події 31 січня 2025 року до суду не надходили матеріали про вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно позивача. Доказів протилежного сторона позивача суду не надала.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 забезпечена житлом, вона є одноосібним власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. номер витягу 194952876 від 26.12.2029 року та договором дарування квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 26.12.2019 року (а.с.11-12).

Станом на даний час, місце проживання ОСОБА_1 разом із двома дітьми зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади № 2025/004990172 від 17.04.2025 року, № 2025/004990264 від 17.04.2025 року, № 2025/004990263 від 17.04.2025 року (а.с.12 зворот 13).

Згідно довідки, виданої ДУ Волинський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України від 10.04.2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу організації лабораторної роботи, системи управління якістю та метрологічного забезпечення ДУ Волинський ОЦКПХ МОЗ за основним місцем роботи з 10 квітня 2023 року по даний час (а.с.14).

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, зарекомендувала себе як чудовий організатор, кваліфікований спеціаліст, зібраний, цілеспрямований, відповідальний керівник (а.с.14 зворот).

Позивач має офіційний та стабільний дохід, так загальна сума доходу, яку отримала ОСОБА_1 за основним місцем роботи за період з березня 2024 року по лютий 2025 року становить 444 925,93 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою ДУ Волинський ОЦКПХ МОЗ від 16.04.2025 року (а.с. 15).

Крім того, згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості № ФОВА-003659874 від 17.04.2025 року, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягалася, в розшуку не перебуває (а.с.15-зворот).

Крім того, позивач постійно оплачує витрати на харчування сина ОСОБА_8 у ЗДО №40, що підтверджується відповідними квитанціями за грудень 2024 року - травень 2025 року (а.с.24-29).

Згідно листа КЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа №3» від 05 червня 2025 року, ОСОБА_4 відвідує навчально-тренувальні заняття з 01 вересня 2022 року. Дитину на тренування приводить та забирає матір. Батько дитини з 01 вересня 2024 року в заклад не з`являвся (а.с.54).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що є матір`ю позивачки. Зазначила, що має неприязні відносини з колишнім зятем відповідачем у справі. З січня 2025 року відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Фактично після розірвання шлюбу в судовому порядку сторони продовжували жити разом до січня 2025 року, потім він був на лікуванні у наркодиспансері та у м. Львові.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що позивач доводиться їй рідною сестрою. Відповідач є колишнім чоловіком сестри, неприязних відносин з ним у свідка немає. 31 січня 2025 свідку подзвонила позивач та попросила приїхати до неї. В квартирі була поліція та швидка допомога. Відповідач був в стані наркотичного сп`яніння, поводив себе агресивно, надалі його госпіталізували до наркодиспансеру. Дітей в квартирі на той момент не було. Потім відповідач проходив лікування від наркозалежності, їй невідомо де саме. Вважає, що діти сторін бояться батька.

2.2. Позиція суду.

Частинами сьомою та восьмою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

В силу частини першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої та другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення положень статті 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Проаналізувавши фактичні обставини, які склалися між сторонами стосовно їх участі у вихованні дітей, а саме факт лікування відповідача у наркодиспансері, перебування його 31 січня 2025 року у стані наркотичного сп`яніння, відношення дітей до нього, які бояться агресивної поведінки батька, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що найкращим інтересам дітей буде відповідати визначення їх місця проживання з матір`ю, адже вона є працевлаштованою, характеризується позитивно, забезпечена житлом, тобто, має міцні соціальні зв`язки, будь-яких негативних відомостей про неї судом не здобуто.

Окрім того, суд враховує, що діти фактично наразі проживають разом з матір`ю, а тому вказане рішення не буде становити суттєвим втручанням у їх звичний спосіб життя та сприятиме їх гармонійному розвитку. З цих підстав позов необхідно задовольнити повністю.

2.3. Розподіл судових витрат.

З огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, що становить 969,44 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету на стороні позивача Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969 (дев`ятьсот шістдесят дев`ять) грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Виконавчий комітет Луцької міської ради, місцезнаходження: Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Повний текст рішення складений та підписаний 19 листопада 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська