БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-н/356/271/25
Справа № 356/1094/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

25.11.2025 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище цивільна справа № 356/1094/25, провадження № 2-н/356/271/25 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Капшученко І. О.

25.11.2025 суддею Капшученко І. О. заявлено самовідвід, обґрунтований тим, предметом поданої заяви є стягнення з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, в провадженні судді Капшученко І. О. перебувала цивільна справа № 356/509/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Березанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та стягнення аліментів, предметом якої було, зокрема, стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 04.08.2021 в справі № 356/509/20, що набрало законної сили 06.09.2021, суддею Капшученко І. О. у задоволенні позову було відмовлено.

Отже, предмети поданих заяв повністю тотожні, а учасники справ є сторонами одного і того ж спірного матеріального правовідношення, що виникло у сфері сімейних правовідносин з аналогічних підстав.

За таких обставин, предметом судового розгляду судді Капшученко І. О. вже була справа про той самий предмет, між тими ж учасниками та з тих самих підстав та суддею висловлено позицію та надано оцінку правовідносинам щодо стягнення з батька дитини аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що може викликати в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості головуючого судді при розгляді даної справи, а відтак - в майбутньому стати причиною сумнівів в справедливості та законності судового рішення та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий розгляд справи стосовно неї незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вказану заяву про самовідвід, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Так, право на подання заяви про самовідвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010, п. 97).

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

В рішеннях по справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» ЄСПЛ зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно статті 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, за наявності яких, у відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід повинен бути вмотивованим та заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Проаналізувавши вказані вище обставини в їх сукупності, розгляд суддею Капшученко І. О. цивільної справи з тотожним предметом, учасниками якої є сторонами одного і того ж спірного матеріального правовідношення, що виникло у сфері сімейних правовідносин з аналогічних підстав, що вже були предметом судового розгляду та щодо яких суддею Капшученко І. О. вже зроблено оцінку, може створити в учасників провадження чи іншого стороннього спостерігача враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді даної заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, доводи, наведені в заяві про самовідвід, є обґрунтованими, заяву про самовідвід слід задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 36, 39-40, 258-261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Капшученко Ірини Олексіївни про самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів - задовольнити.

Справу № 356/1094/25, провадження № 2-н/356/271/25 передати до канцелярії Березанського міського суду Київської області для повторного розподілу в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Капшученко