Справа № 369/6072/24
Провадження № 2/369/2085/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.11.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/6072/24 за позовом Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2024 року Позивач АТ «РВС БАНК» звернувся до суду з позовом до Відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 803,74 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що Відповідачка порушила умови кредитного договору № 0048731 від 15.01.2020, не повернула суму кредиту та не сплатила нараховані відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 22.02.2024 за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 29 803,74 грн.

На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому Позивач просить стягнути з Відповідачки заборгованість в судовому порядку.

12.04.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Волчко А.Я.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.04.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1698 від 24.10.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/6072/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Янченку А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2024 року, справу № 369/6072/24 за позовом Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийняти до провадження судді Янченка А. В., розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 15.01.2020 року між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0048731, згідно умов якого Відповідачка отримала кредит у розмірі 25 252,53 грн на умовах платності та строковості.

Позивач виконав умови кредитного договору надавши Відповідачці кредитні кошти на умовах укладеного між сторонами договору.

Натомість Відповідачка всупереч вимогам кредитного договору, не виконує своєчасно взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснює щомісячне погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 22.02.2024 року за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 29 803,74 грн, з яких:

-13 905,47 грн - заборгованість за кредитом;

-3 271,97 грн - заборгованість за процентами;

-12 626,30 грн - заборгованість за комісією.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Матеріалами справи підтверджується, що під час укладання договору Відповідачка була ознайомленою з усіма умовами договору та погодилась з ними.

Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, Відповідачка, як позичальниця, тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

З матеріалів справи вбачається, що укладений Відповідачкою договір відповідає вимогам закону, умови договору з боку кредитодавця виконані, грошові кошти Відповідачці надані.

В свою чергу, Відповідачка умови договору не виконує, погашення кредитної заборгованості не здійснює, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором.

Доказів, які б спростовували розмір заборгованості Відповідачки перед Позивачем за кредитним договором, суду не надано.

Враховуючи, що заборгованість за отриманими кредитними коштами (тіло кредиту) та нарахованими відсотками Відповідачкою не погашена, суд вважає, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з Відповідачки такої заборгованості.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 610, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» (, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58) заборгованість за кредитним договором № 0048731 від 15.01.2020 в розмірі 29 803,74 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот три) грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено: 18.11.2025 року.

Суддя: А.В. Янченко