Справа № 368/392/25
Рішення

Іменем України

"19" листопада 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

з участю представника заявника адвоката Клапчука Ф.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису, -

в с т а н о в и в:

представник заявника просить суд встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 щодо його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме що вони батько і донька та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України ОСОБА_4 , обґрунтовуючи заяву наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 2,7915 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:016:0024;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

19.11.2020 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області та зареєстрований за № 13, згідно з яким ОСОБА_4 заповів усе своє майно своїй доньці ОСОБА_1 .

Отже, заявник є спадкоємицею за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Інших спадкоємців на майно ОСОБА_4 , крім заявника, не залишилося.

Відповідно до ст.. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Заявник є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Дохід, отриманий спадкоємцем в результаті прийняття ним у спадщину майна підлягає оподаткуванню в порядку, визначеному статтею 174 Податкового кодексу України.

Об`єкти спадщини оподатковуються за ставками, визначеними пунктом 174.2 статті 174 Податкового кодексу України та які залежать від ступеня споріднення зі спадкодавцем.

Так, зокрема, згідно з підпунктом "а" підпункту 174.2.1 пункту 174.2 статті 174 Кодексу, за нульовою ставкою оподатковуються об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення. Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV ПКУ вважаються її діти, чоловік, дружина та батьки.

Отже, заявник, яка є дочкою ОСОБА_4 , у разі підтвердження факту її споріднення зі спадкодавцем, матиме можливість оподаткувати дохід від отриманого у спадщину нерухомого майна за нульовою ставкою оподаткування.

Проте, у заявника відсутні документи, які підтверджували б те, що вона є дочкою ОСОБА_4 , а саме свідоцтво про народження, а тому даний факт підлягає встановленню судом в порядку окремого провадження.

На даний час заявник не може через нотаріальну контору оформити спадщину свого батька ОСОБА_4 без оподаткування, а тому для реалізації своїх спадкових справ заявнику необхідно за рішенням суду встановити факт батьківства, а саме того, що вона і ОСОБА_4 - це донька та батько.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до п. 1 ст. 273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Отже, оскільки встановлення юридичного факту - факту батьківства між заявником та ОСОБА_4 потрібен заявнику для реалізації її спадкових прав та в інший спосіб реалізувати ці права неможливо, то є всі передумови для задоволення такої вимоги, встановлення факту батьківства між заявником та ОСОБА_4 , а саме того, що вони донька і батько.

Підтвердженням родинних відносин заявника і ОСОБА_4 є документи, додані до цієї заяви. А також, вказаний факту можуть підтвердити свідки, які були допитані в судовому засіданні.

Таким чином, наявні усі підстави для задоволення даної заяви та встановлення факту родинних відносин між заявником та ОСОБА_4 , а саме того, що вони донька і батько.

Представник заінтересованої особи в особі Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв а клопотань не надходило.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Заяв а клопотань не надходило.

Суд, вислухавши представника заявника, свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ( ст. 55 Конституції України).

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

У відповідності до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до пункту 20 глави 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно зі п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

У третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно усталеної практики Європейського суду на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

При цьому, слід наголосити, що ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття допустимості, належності, достовірності та достатності доказів, як засобів доказування при здійсненні цивільного процесуального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, за правилами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини, а саме:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_1 зазначені: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_6 .

Батьки ОСОБА_1 перебували у шлюбі, але не проживали.

Мати ОСОБА_1 . ОСОБА_5 проживала з ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що мати ОСОБА_9 проживала з ОСОБА_10 , де народилася ОСОБА_11 . Оскільки ОСОБА_12 перебувала у шлюбі, тому коли народилася ОСОБА_11 , то батьком записали не ОСОБА_4 , а її чоловіка.

ОСОБА_4 20.11.2020 р. склав заповіт, згідно якого він, ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Ліщинка Кагарлицького районуй Київської області та зареєстрований і проживаючий в АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиму право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125,130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно дост.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, породжує юридичні наслідки, іншої можливості одержати або відновити документи, які посвідчують факт, що має юридичне значення, немає, тому суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ЦК України, ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису - задовольнити.

Встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 щодо його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме що вони батько і донька.

Зобов`язати Кагарлицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 30 від 07 грудня 2005 року про народження дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, де у графі «відомості про батька» записати батьком дитини « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с. Ліщинка Кагарлицького району Київської області, громадянин України» та змінивши по-батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з по-батькові « ОСОБА_13 » на по-батькові « ОСОБА_14 ».

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Кагарлицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення вищезазначених змін до актового запису.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне текст рішення суду складено 25.11.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко