Провадження № 2/686/8443/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 000,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що завдана йому шкода полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які він зазнав внаслідок невиконання рішення суду у справі №686/25511/20. Неминучим наслідком порушення права позивача є обов`язок правопорушника відшкодувати моральну шкоду, що розрахована позивачем за вільним волевиявленням та буде справедливою сатисфакцією за порушене право на судовий захист і ефективним юридичним захистом. Позивач змушений звертатись до суду з метою захисту прав. Відсутність коштів не є виправданням для держави в разі невиконання рішення суду або в разі значних затримок у виконанні такого рішення, що порушує конституційне право позивача на доброякісну послугу, право правомірного очікування на справедливий суд, право на судовий захист. Просить суд стягнути з Держави Україна 50 000 000,00 моральної шкоди, завданої внаслідок тривалого невиконання судового рішення та порушення права на справедливий суд в порядку ч.1 ст. 23, ст. 1173 ЦК України, ст. 56 та 129 Конституції України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 16.10.2025 року.

13.10.2025 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Ухвалою суду від 16.10.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечила щодо позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.02.2021 року у цивільній справі справа №686/25511/20 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04.02.2021 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. У решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року до держави Україна в особі Міністерства юстиції України, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Цією постановою позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 гривень.

На виконання постанови 05.09.2022 Хмельницьким міськрайонним судом у справі № 686/25511/20 було видано виконавчий лист.

03.03.2025 Головне управління Казначейства отримало заяву ОСОБА_1 про виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2025 по справі №686/25511/20 щодо стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень.

Відповідно до абз. 1 п. 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Головне управління Казначейства на виконання п. 36 Порядку виконання рішень листом від 04.03.2025 №04-20-10/1480 надіслало за належністю Виконавчий лист по справі №686/25511/20 для виконання до Державної казначейської служби України. 13.03.2025 лист отримано Державною казначейською службою України.

Виконавчий лист по справі №686/25511/20 про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 1 000 грн не виконано у зв`язку з недостатнім обсягом фінансування.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказав, що рішення суду залишається невиконаним, чим порушено право на справедливий суд та є підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 000 грн. На думку позивача, моральна шкода заподіяна йому тривалим невиконанням рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого на користь позивача, що негативно впливає на моральний стан позивача та призводить до душевних страждань.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини другої статті 2, частини першої статті 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно положень ч. 4 ст. 58 ЦПК України, держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Згідно абз.2 п.38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок виконання рішень) безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Згідно абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України, зокрема, за черговістю надходження таких рішень.

Згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Пунктом 49 Порядку виконання рішень, передбачено, що у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Звернення Казначейства до Міністерства фінансів України підтверджується листами від 04.05.2025 №5-05-1-05/9782, від 02.06.2025 №5-05-1-05/12016, від 01.07.2025 №5-05-1-05/14393 та від 01.08.2025 №5-05-1-05/16814, №5-05-1-05/19041 від 01.09.2025.

Міністерство фінансів України за розглядом листів Державної казначейської служби України щодо збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою за КПКВК 3504040 повідомляє, що порядок внесення змін до закону про Державний бюджет України, зокрема в частині визначення чіткого переліку умов внесення змін, визначено статтею 52 Бюджетного кодексу України. Питання збільшення бюджетних призначень Державній казначейській службі України для відшкодування шкоди і виконання судових рішень може бути розглянуто у разі внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» в установленому бюджетним законодавством порядку та з урахуванням можливостей дохідної частини державного бюджету.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 зазначено, що сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати своє повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Саме на позивача покладено обов`язок довести, якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивачем не зазначено, в чому саме полягає незаконність дій чи бездіяльність Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області та заподіяння такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди позивачу.

Також суд звертає увагу, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 50 000 000,00 гривень.

Враховуючи наведене, оскільки в судовому засіданні не доведено заподіяння позивачу моральної шкоди будь-якими діями ти бездіяльністю Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між шкодою та діями відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду в справі №686/25511/20, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою у позові не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 30, 48, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 48, 170, 1173 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.11.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин