Справа № 541/4053/25
Номер провадження 2/541/1975/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 листопада 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович.

Свої вимоги мотивував тим, що 01 вересня 2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною відкрито виконавче провадження ВП № 62925233 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 522, вчиненого 09.06.2020 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. стосовно стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» в сумі 11206,38 грн. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» набуло права вимоги до позивача за кредитним договором № 0032385 від 29.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги № 05/03/2020-1 від 05.03.2020 є відповідач. Позивач не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, про відкрите провадження дізнався випадково із Єдиного реєстру боржників. Із матеріалами виконавчого провадження № 62925233 у електронному вигляді, в т.ч. із самим виконавчим написом позивач ознайомився 23.09.2025 після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження на адвокатський запит свого представника. Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження констатовано, що серед них наявний сам виконавчий напис, а також кредитний договір № 0032385 від 29.05.2019. який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. При вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, а саме станом на 26.01.2021, нотаріус не з`ясував, чи мав відповідач безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі і чи отримував відповідач взагалі зазначені кошти. Будь яких повідомлень про наявність заборгованості та її розмір відповідач не отримував. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім цього Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 зазначила, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем 09.06.2020, який зареєстрований у реєстрі за № 522 щодо стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІС» (. юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150) заборгованості в розмірі 11206,38 грн та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті.

27 жовтня 2025 року від відповідача ТОВ «ФК «ПАРІС» до суду надійшла заява про визнання позову, відповідно до якої, керуючись ч. 1 ст. 206 ЦПК України ТОВ «ФК «ПАРІС» визнає позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та посилаючись на ч. 1 ст. 142 ЦПК України просить з ТОВ «ФК «ПАРІС» стягнути 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем (а.с. 28).

В судове засідання позивач та його представник адвокат Батієнко Я.І. не з`явилися. Представник позивача адвокат Батієнко Я.І. надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

В зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09 червня 2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 522 про звернення стягнення із ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором № 0032385 від 29.05.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимоги № 05/03/2020-1 від 05.03.2020 є ТОВ «ФК «ПАРІС», на користь стягувача ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості в загальній сумі 11206,38 грн (а.с. 8).

Стягнення заборгованості відповідно до змісту виконавчого напису проводиться за період з 03 липня 2019 року по 05 березня 2020 року.

Сума заборгованості складає 10 756,38 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 6443,29 грн; заборгованість по сплаті 49,00 відсотків річних в розмірі 1903,09 грн, заборгованість за комісією - 0,00 грн; пеня в розмірі 2410,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із Стягувача ТОВ «ФК «ПАРІС», в розмірі 450,00, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» складає 11 206,38 грн.

01 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною відкрито виконавче провадження № 62925233 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 522 від 09.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПАРІС» заборгованості в розмірі 11 206,38 грн (а. с. 12).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст. 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів вказаної статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п/п 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку).

Крім того, п/п 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, але сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, п/п. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Відповідачем не було надано доказів про надання нотаріусу для вчинення нотаріальної дії оригіналу кредитного договору, виписки по рахунку боржника чи розрахунку заборгованості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» наданий банком розрахунок суми заборгованості не є документом, який підтверджує безспірність вимог банку. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Отже, починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси можуть вчиняти виконавчі написи за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Оскаржений виконавчий напис № 522 вчинений нотаріусом 09.06.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки кредитний договір № 0032385 від 29.05.2019 року на який посилається приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович у спірному виконавчому написі, укладений між позивачем ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» у простій письмовій формі (а. с. 9-10). Проте, згідно пункту 1 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, визначено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінали нотаріально посвідчених договорів. В матеріалах справи відсутні (не надано до суду учасниками справи) докази/документи, які б підтверджували, що укладений між позивачем і АТ «РВС БАНК» кредитний договір №0032385 від 29.05.2019 року є нотаріально посвідченим, а отже цей кредитний договір не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, також вказує той факт, що позивач звернувся до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса і заперечив наявність боргу.

Відповідач ТОВ «ФК «ПАРІС» визнав позов, подавши до суду відповідну заяву про визнання позову.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича № 522 від 09.06.2020 року, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості, виконавчий напис вчинено без дотримання умов вчинення виконавчого напису передбачених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а відповідачем не надано жодного доказу на спростування вимог позивача.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211 грн 50 коп, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 5).

За правилами ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та суму переплаченого судового збору в розмірі 0,30 грн, а саме у загальному розмірі 605 грн 90 коп (605,60 грн +0,30 грн).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 605 грн 90 коп.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 3000 грн суд виходить з такого.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Позивачем до позовної заяви додано копії договору про надання правничої допомоги від 16.09.2025 року, укладений між ним та адвокатом Батієнком Я.І. та акт надання послуг №1 від 17.10.2025 року, відповідно до якого на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.09.2025 року адвокатом Батієнком Я.І. надано позивачу послуги з надання правничої допомоги на загальну суму 3000,00 грн (а. с. 14, 15).

Тому суд, на підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підтверджуються наданими до позовної заяви доказами, є співмірними зі складністю справи, тому підлягають стягненню у повному обсязі у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 18, 81, 141, 142, 174 , 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович - задовольнити

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 09.06.2020 року, який зареєстрований у реєстрі за № 522 щодо стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150) заборгованості в розмірі 11206 гривень 38 копійок.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Полтавській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , сплачену суму судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 90 копійок по платіжній інструкції Акціонерного товариства «Полтава-банк» № 17-20151614/С від 17 жовтня 2025 року на рахунок UA0016305, отримувач коштів ГУК у Полт.обл/Миргород р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959255, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», , юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ, 03150.

Треті особи:

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця знаходження: вул. Григорія Левченка, 6, м. Полтава, 36039.

Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 25 листопада 2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська