Пр.№2/756/6789/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення позивачки до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивачка з 2007 по 28.03.2024 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення шлюбних відносин, Відповідач, повністю втратив цікавість щодо життям та здоров`ям дітей, не відвідував школу, батьківські збори, не приймає участі у вихованні та утриманні, не цікавиться їх життям та потребами. Діти пере

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.03.2025 року, яке набрало законної сили ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають із матір`ю та повністю знаходяться на її забезпеченні. Відповідач не виконує свій батьківський обов`язок пов`язаний із утриманням дітей.

Водночас діти, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потребують достатнього утримання, виходячи з наступного.

Старшій доньці, ОСОБА_8 , в 2021 році діагностували онкологічне захворювання, рак щитоподібної залози, внаслідок чого дитини видалили щитовидну залозу. Наслідком операції є пожиттєва хронічна недостатність гормону тироксину, що виробляється щитоподібною залозою. Відповідно, дитина потребує компенсаторного прийому гормонів, вітамінів а також регулярного медичного контрою, обстежень, заходів рекреації.

Молодша донька, ОСОБА_9 має хронічну хворобу хребта та відвідує платний садок у зв`язку відсутністю місць в комунальних дошкільних закладах. Позивачка самостійно забезпечує дітей усім необхідним, оплачує садочок, комунальні послуги.

Тим часом, майновий стан Відповідача цілком дозволяє йому купувати заборонені речовини (канабіс). Крім цього, після припинення шлюбу, в 2023-2024 роках відповідач придбав об`єкти нерухомості за адресами, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також новий автомобіль марки Вольво, що свідчить про високий рівень доходів Відповідача.

Вважає, що маючи таку кількість нерухомого майна та дорого вартісний легковий автомобіль, відповідач має стабільний дохід та зобов`язаний утримувати дітей шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно. Саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення життєвих потреб дітей, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, та не буде занадто обтяжливим для відповідача.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року в зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

У відзиві поданого на адресу суду 20.09.2025 відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів у розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісяця.

Зазначив, що після розірвання шлюбу все своє майно набуте у шлюбі з позивачкою, залишив їй і дітям, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2025 у справі №756/6632/24, що свідчить про належне забезпечення позивачки та дітей.

Відповідач виконує належним чином свій обов`язок по матеріальному утриманню дітей, про що надає копії квитанцій. Крім того, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка є необґрунтованим, завищеним, не відповідає принципам розумності, в рази перевищує середні потреби дитини в Україні. Зазначив, що аліменти не повинні перетворюватися на спосіб збагачення одного із батьків, а мають визначатися з урахуванням реальних потреб дітей та можливостей платника.

У відповіді на відзив, представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Твердження відповідача проте, що він залишив позивачці набуте нерухоме майно, не відповідає дійсності, оскільки станом на день подачі відзиву відповідач намагається оскаржити вищезазначене рішення суду в апеляційній інстанції. Звертає увагу, що запропонований відповідачем розмір аліментів не відповідає його майновим спроможностям і обов`язку забезпечити дітям належне утримання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 , позивачка і відповідач є їх батьками.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.03.2025 у справі №756/9326/24, яке набрало законної сили ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.07.2025 позивачка уклала шлюб, у зв`язку з чим після державної реєстрації шлюбу її прізвище було змінено з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 .

За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Діти проживають разом з матір`ю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А згідно з частиною 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч.3 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025рік» встановлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вказаний розмір є мінімальною межею. Тому розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач не бере участі в утриманні своїх дітей.

При цьому, відповідачем не представлено належних доказів, що він бере участь у вихованні доньок та несе у зв`язку з цим будь-які матеріальні витрати і, що за своїм матеріальним станом та станом здоров`я він не може надавати матеріальне утримання своїм дітям.

Відповідачем до відзиву долучено докази сплати аліментів за період з квітня по жовтень 2024 року (тобто, рік тому) на загальну суму 45 700 грн. Доказів сплати аліментів у будь-якому розмірі щомісячно до моменту ухвалення рішення у цій справі, відповідачем не подано.

При ухваленні рішення суд враховує, те, що ОСОБА_2 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.11.2023 з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, синдром залежності, а також інформацію про його майновий стан.

Так, згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 станом на 05.11.2025 зареєстровано право власності на дві квартири, одна знаходиться у м. Вишгород Київської області, друга у м. Києві.

Згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 станом на 05.11.2025 зареєстровані наступні транспортні засоби: BMW модель Х5, 2021 року випуску, дата перереєстрації 04.02.2022, Volvo модель ХС90, 2023 року випуску, дата перереєстрації 17.04.2025 наразі, яких він є актуальним власником.

Суд зауважує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними саме з урахуванням мети аліментного зобов`язання, а саме забезпечення гармонійного розвитку дитини та задоволення її потреб, їх розмір не може визначатись лише тим, що відповідач має високий дохід. І при цьому, участь обох батьків у утриманні дітей має бути співмірною, що означає, що утримання дітей забезпечується обома батьками.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд, враховуючи вимоги статті 182 СК України, дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн, на кожну дитину щомісячно з моменту звернення позивачки до суду та до досягнення дітьми повноліття, оскільки визначений розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості та є достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку кожної дитини.

При цьому, слід врахувати, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

Суд вважає, що розмір аліментів у сумі 5 000 грн на кожну дитину, з урахуванням матеріального становища відповідача є достатніми для гармонійного розвитку дітей і відповідатиме їх найкращим інтересам та не є завищеним.

Доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-185, 199-200 СК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 08 серпня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Дані учасників справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко