Єдиний унікальний номер 142/428/25
Номер провадження 2/142/378/25
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року с-ще. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складi:

головуючого судді Гринишиної А.А.,

за участю

секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката Зянько Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», що знаходиться в м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, до ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, та додані до неї матеріали,-

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором № 11.11.2024-100001604 від 11.11.2024 у розмірі 9300 грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_1 АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, код за , МФО305299, р/р НОМЕР_2 ) суму сплаченого Позивачем судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.; проводити розгляд даної малозначної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 11.11.2024р. укладено Кредитний договір (оферти) № 11.11.2024-100001604. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11.11.2024, строком на 140 днів. ОСОБА_1 11.11.2024 р. електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти). Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 3000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 11.11.2024-100001604 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BabkID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов кредитного договору № 11.11.2024-100001604. Позичальнику надається Кредит на наступних умовах : дата надання/видачі кредиту - 11/11/2024; сума Кредиту: 3000 грн. 00 коп., строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 30.03.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"), розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія", економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 20% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн. 00 коп., комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні, нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, неустойка: 30 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 17 червня 2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 9300 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 4200 грн., комісія 600,00 грн. та неустойка 1500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». На підставі вищевикладеного, просить заборгованість у вказаному розмірі стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 17 червня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1

25 червня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1089 від 24 червня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року постановлено відкрити провадження в даній цивільній справі, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання. Призначено по цивільній справі судове засідання на 09:00 год. 24 липня 2025 року.

Судове засідання, призначене на 24 липня 2025 року, за клопотанням відповідача було відкладено на 15:00 год. 16 вересня 2025 року. Судове засідання, призначене на 16 вересня 2025 року, за клопотанням представника відповідача було відкладено на 10:00 год. 31 жовтня 2025 року. Разом із тим, 26 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача за довіреністю Павленком Д.О. подано клопотання про витребування доказів. У судовому засіданні 31 жовтня 2025 року було оголошено перерву до 10:00 год. 25 листопада 2025 року у зв`язку з вирішенням питання щодо прийняття зустрічного позову.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року постановлено відмовити в поновленні пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову в цивільній справі № ЄУН 142/428/25. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» про визнання кредитного договору недійсним у цивільній справі № ЄУН 142/428/25 за позовом ТОВ «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернуто заявнику.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» повноважного представника в судове засідання 25 листопада 2025 року не направив У позовній заяві просить здійснити розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що жодних пропозицій щодо отримання кредитів не отримувала, у будь-якій формі договорів, заявок тощо не підписувала, кредитні кошти не отримувала, банківською карткою № НОМЕР_3 не володіла та не користувалася.

Представник відповідача, адвокат Зянько Н.Г. у судовому засіданні 25 листопада 2025 року заперечила проти задоволення позовних вимог та подала клопотання про витребування доказів.

Оглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, заслухавши учасників справи, дослідивши клопотання про витребування доказів, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Точне і неухильне додержання і застосування норм матеріального і процесуального законодавства при розгляді і вирішенні цивільних справ є гарантією їх правильного, справедливого і швидкого вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При вирішенні клопотання представника позивача за довіреністю Павленка Д.О. про витребування доказів суд зазначає наступне.

В поданому клопотанні представник позивача за довіреністю Павленко Д.О. просить витребувати від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (, адреса: 01011, Україна, місто Київ, вулиця Алмазова Генерала, будинок, 4а, електронна пошта: ) наступну інформацію: 1) чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_3 за 11.11.2024 р.;

В обґрунтування клопотання зазначено, що для встановлення особи, яка отримала спірні 3000 грн. за кредитним договором - власника банківської картки з номером НОМЕР_3 вважає за необхідне витребувати від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» наступну інформацію, яка становить банківську таємницю: 1) чи емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_3 за 11.11.2024 р.; Зазначає, що ці докази підтверджують правовідносини із відповідачем, а саме факт отримання кредитних коштів. BIN-номер - це перші шість (або більше, залежно від стандарту) цифр банківської картки, що ідентифікують платіжну систему (наприклад, Visa чи Mastercard) та банк-емітент, який випустив картку. За інформацією з веб-сторінки АТ «Райффайзен банк» «https://raiffeisen.ua/uk/aem/blog/pryvatnym-osobam/yak-vyznachyty-bank-za-nomerom-kartky.html»: «Перша цифра - Major Industry Identifier (MII). Вона вказує на галузь, до якої належить емітент. Наприклад: 4 - банківські та фінансові установи (зазвичай Visa); 5 - банківські та фінансові установи (зазвичай Mastercard); 3 - подорожі та розваги (наприклад, American Express). Перші 6 (або 8) цифр - Issuer Identification Number (IIN) або BIN. Сюди входить MII і код, що однозначно ідентифікує банк-емітент картки та платіжну систему. Згідно з оновленим стандартом ISO?/?IEC?7812, довжина BIN поступово збільшується до 8 цифр, але значні коди все ще широко використовуються. Середні цифри - індивідуальний номер рахунку (Account Identifier). Вони ідентифікують рахунок або конкретну картку в межах банку. Це цифри з 7 (або 9) по передостанню у номері, довжина - до 12 цифр, залежить від довжини BIN. Остання цифра - контрольна, за алгоритмом Луна (Luhn checksum). Використовується для перевірки правильності введення номера - допомагає виявити помилки». Спірна картка має такий BIN-номер: НОМЕР_4 , що свідчить проте, що дана картка емітована (випущена) АТ «Райффайзен банк».

Представник позивача, також зазначає, що витребувані документи становлять банківську таємницю, стосуються предмета доказування, а самостійно отримати їх позивач не має можливості. У зв`язку з цим представник позивача просить суд витребувати зазначені документи в порядку, передбаченому статтею 84 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивачі та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з частиною 1 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строки, визначені частинами другою та третьою статті 83 цього Кодексу. У разі пропуску строку суд залишає клопотання без задоволення, крім випадків, коли особа обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 3 статті 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, або вчинені ним правочини.

Стаття 62 зазначеного Закону передбачає, що інформація, яка становить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, встановлений статтями 347-350 глави 12 ЦПК України. Ці норми передбачають, що заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, подається до суду за місцезнаходженням банку та має містити обґрунтування необхідності, посилання на правові підстави й визначення обсягів інформації, яку необхідно розкрити.

Частина 2 статті 350 ЦПК України встановлює, що якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, без належних підстав, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Разом з тим позовна заява та додані до неї документи не містять доказів дотримання позивачем процедури отримання інформації, що становить банківську таємницю, зокрема - звернення із відповідною заявою до суду за місцезнаходженням банку та ухвалення судом рішення за результатами її розгляду.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів слід відмовити, оскільки його обґрунтованість і доцільність не підтверджені змістом позовної заяви та наданими документами.

При вирішенні клопотання позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, адвоката Зянько Н.Г. про витребування доказів суд зазначає наступне.

В поданому клопотанні відповідач та його представник просять суду У зв`язку з неможливістю самостійно надати докази, витребувати у АТ «РАЙФФАЗЕН БАНК» (; юридична адреса: вул. Алмазова Генерала,буд. 4а, м. Київ 01011; електронна адреса: ) письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_5 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), письмовий доказ у вигляді виписок про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_5 станом на 11.11.2024 з відображенням часу зарахування коштів. інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_5 на 11.11.2024; інформацію про те, який номер телефону знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_5 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адрес електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи; Докази зарахування 11.11.2024 на рахунок № НОМЕР_5 кредитних коштів у сумі 3000,00 грн., які були перераховані 11.11.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Універсанльні платіжні рішення» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідач та його представник посилається на те, що 11.11.2024 між сторонами було укладено кредитний договір (оферту) № 11.11.2024-100001604 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання та 11.11.2024 надав суму кредиту в розмірі 3000 грн., які ОСОБА_1 отримала цього ж дня. У зв`язку з цим просить стягнути заборгованість за кредитом та судові витрати. Відповідач ОСОБА_1 позов не визнає та стверджує, що не зверталася до позивача ТОВ «Споживчий Центр» із жодними пропозиціями про отримання кредитів, у будь-якій формі не підписувала жодних договорів, заявок тощо, кредитних коштів не отримувала, а банківською карткою № НОМЕР_3 не володіла та не користувалася. Про наявність кредитного договору та заборгованості вона дізналася лише наприкінці лютого 2025 року, коли їй почали надходити дзвінки з абонентського номера НОМЕР_6 з вимогою погасити кредит. Вважає, що невідомі особи, незаконно використовуючи її персональні дані, окрім списання грошових коштів шахрайським шляхом, здійснили також оформлення зазначеного кредиту. Зрозумівши, що щодо неї вчинено шахрайські дії, ОСОБА_1 у березні 2025 року звернулася із відповідною заявою до Відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області. Згідно з довідкою про результати перевірки звернення ОСОБА_1 , складеною працівниками поліції, встановлено, що невідомі особи без її згоди оформили кредит у кредитній компанії «Швидко Гроші» (ТОВ «Споживчий Центр» - фінансова компанія, яка надає послуги мікрокредитування під брендом «Швидко Гроші») на суму 3000 грн. та перерахували кошти на невідому банківську картку. Зазначає, що 23 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Зянько Н.Г., подали на адресу суду зустрічний позов до ТОВ «Споживчий Центр» про визнання кредитного договору недійсним, у якому просили прийняти зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11.11.2024-100001604 від 11.11.2024, та здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року зустрічна позовна заява була повернута заявнику.

У зв`язку з викладеним, посилаючись 84 ЦПК України, а також враховуючи значення витребуваних доказів для виконання завдань цивільного судочинства, а саме справедливого розгляду та вирішення даної справи відповідач та його представник просять про витребування вказаної вище інформації.

Відповідно до ч. 1. ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач та його представник подали довідку Крижопільського відділення АТ «Райффайзен Банк» № 161 від 04 листопада 2025 року. Згідно з цією довідкою, виданою на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Райффайзен Банк» були закриті такі рахунки: IBAN НОМЕР_7 , валюта UAH, дата закриття - 22.02.2021; IBAN НОМЕР_8 , валюта UAH, дата закриття - 22.02.2021; IBAN НОМЕР_9 , валюта UAH, дата закриття - 16.10.2024; IBAN НОМЕР_10 , валюта UAH, дата закриття - 08.12.2021; IBAN НОМЕР_11 , валюта UAH, дата закриття - 12.10.2022.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Отже, зміст наведених норм права вказує на те, що для витребування доказу судом учаснику справи необхідно навести вжиті ним заходи для самостійного отримання такого доказу, надати підтвердження вжиття відповідних заходів та (або) зазначити об`єктивні причини неможливості самостійного отримання доказу.

Таким чином, позивачем не надано доказів, які б підтверджували здійснення ним самостійних дій для отримання зазначених документів, а також не доведено неможливість їх подання з причин, що не залежать від його волі. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України, витребування доказів судом є винятковим процесуальним заходом і допускається лише у разі належного обґрунтування неможливості самостійного отримання таких доказів. Позивач таких обґрунтувань не надав, у зв`язку з чим підстави для задоволення клопотання відсутні.

Разом з тим, у поданому клопотанні відповідач зазначає, що не володіла та не користувалася банківською карткою № НОМЕР_5 , тоді як позивач стверджує про зарахування коштів на картку з іншим номером НОМЕР_3 . За таких обставин відповідач також не обґрунтувала, які саме докази вона просить витребувати та яким чином вони стосуються заявлених нею вимог.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, адвоката Зянько Н.Г., про витребування доказів слід відмовити.

Разом із тим суд зазначає, що обов`язок збирання доказів у частині запитуваних матеріалів покладається на сторону, яка ініціює клопотання, і суд не має підстав втручатися в процес доказування без наявності достатнього правового обґрунтування та підтвердження неможливості самостійного одержання цих доказів.

У зв`язку з цим, беручи до уваги викладене, а також принципи, сформульовані у практиці Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання про витребування доказів, оскільки представницею позивача не доведено, що було вжито усіх належних заходів для їх самостійного одержання, як цього вимагають норми національного процесуального права та міжнародні стандарти ефективного доступу до правосуддя.

У контексті вищезазначеного суд також вважає за доцільне наголосити, що формальний підхід до ініціювання процесуальних дій без належного процесуального обґрунтування та без докладення зусиль для реалізації власних процесуальних прав не узгоджується з принципом добросовісності учасників судового процесу, що є невід`ємним елементом справедливого судочинства.

Зловживання процесуальними правами або імітація активної позиції сторони, яка зводиться до формального подання клопотань без підтвердження будь-яких реальних дій для досягнення мети, суперечить як положенням Цивільного процесуального кодексу України, так і засадам правової визначеності, ефективності судового розгляду, співмірності та необхідності процесуальних втручань, на яких ґрунтується практика Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 12 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому суд не може задовольнити клопотання без відповідного підтвердження належності, допустимості та достовірності доказів.

Разом із тим, відповідно до усталеної правозастосовної практики Верховного Суду, витребування доказів судом є виключним процесуальним заходом, який застосовується лише у разі належного обґрунтування неможливості їх самостійного отримання стороною, що ініціює відповідне клопотання. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не виконує роль «інструмента» для збору доказів замість сторін, а принцип змагальності цивільного процесу покладає на учасників справи обов`язок доводити обставини, на які вони посилаються.

Так, у постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 754/16193/18 зазначено: «Клопотання про витребування доказів має бути належно обґрунтоване, зокрема шляхом надання доказів того, що сторона намагалася отримати ці документи самостійно та не мала змоги це зробити. В іншому випадку суд обґрунтовано може відмовити в задоволенні такого клопотання».

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 910/8472/18, в якій підкреслено: «Участь суду у витребуванні доказів не повинна підміняти ініціативу сторони, яка не здійснила належних дій для їх отримання. Суд не повинен діяти замість сторони у доведенні її правової позиції».

Крім того, при вирішенні питання щодо витребування доказів суд враховує стандарти, сформульовані в практиці ЄСПЛ, відповідно до якої доступ до правосуддя тісно пов`язаний із обов`язком сторони проявляти активну процесуальну поведінку, зокрема шляхом належного та своєчасного збору доказової бази.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Крешич проти Хорватії» (Kresic v. Croatia), заява № 40423/13, § 8688, Суд наголосив, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, повинна виявляти належну ініціативу, зокрема в отриманні необхідних документів чи інформації. Якщо сторона має доступ до джерел доказів або може скористатися існуючими правовими механізмами (наприклад, адвокатськими запитами, зверненнями до установ), держава не зобов`язана забезпечувати їх отримання через втручання суду.

Аналогічний підхід підтверджується й у рішенні у справі «Стефанеллі проти Сан-Марино» (Stefanelli v. San Marino), заява № 35396/97, де ЄСПЛ вказав, що невиконання стороною процесуальних обов`язків, у тому числі щодо подання доказів, не може бути компенсовано втручанням суду з власної ініціативи без належного правового обґрунтування. Така пасивність учасника процесу, на думку ЄСПЛ, не створює для суду обов`язку заміщувати цю сторону у виконанні процесуальних дій.

Отже, правовий підхід, вироблений як національною, так і міжнародною юрисдикцією, містить формулювання, що сторона повинна вживати заходів для забезпечення доказів на підтримку своєї правової позиції. Відповідно, витребування доказів судом можливе лише у разі, якщо сторона обґрунтує неможливість їх самостійного отримання, надасть підтвердження спроб звернення до відповідних органів або доведе існування об`єктивних перешкод.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. ст.76, 77, 79, 84, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» за довіреністю Павленка Дмитра Олександровича про витребування доказів.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача, адвоката Зянько Ніни Гергіївни про витребування доказів.

Відкласти судове засідання в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, до 10 години 00 хвилин 17 грудня 2025 року.

Про дату, час та місце наступного судового засідання повідомити учасників справи.

Роз`яснити, що отримати інформацію щодо справи, що розглядається можна на веб-сторінці Піщанського районного суду на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0219.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: