Справа № 468/1560/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Звягіна О.В., за участі секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М. розглянувши позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Матвієнко Вікторії Василівни до Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна ,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що був накладений Баштанським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Миколаївська область (правонаступник якого є Відповідач Перший відділ Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса)) на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 63671297, виданої 19.11.2020 р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55227646 від 19.11.2020 р.)

Позивачка ( ОСОБА_1 ) звернулася до суду з вимогою зняти арешт з квартири, успадкованої після смерті чоловіка, ОСОБА_2 (загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 на війні).

Позивачка прийняла спадщину, але нотаріус не може видати Свідоцтво про право на спадщину через наявність арешту на квартирі, накладеного 19.11.2020 р. Баштанським ВДВС у виконавчому провадженні №63671297 (стягнення на користь держави 35033,55 грн.).

Виконавчий документ було повернуто стягувачу 27.04.2023 р. (п. 7 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження").

Незважаючи на смерть боржника (що є підставою для закінчення провадження та зняття арешту згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ), а також закінчення тримісячного строку для повторного пред`явлення (27.07.2023 р.), ВДВС відмовив у знятті арешту (відповідь від 01.07.2025 р.).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст.1297 ЦК України , спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України ).

Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 40 Закону - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 № 1404 «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Тобто накладення арешту на майно боржника в процедурі виконавчого провадження застосовується державним виконавцем як виконавча дія спрямована на забезпечення реального виконання рішення та є одним із заходів реалізації наданих державному виконавцю Законом України «Про виконавче провадження» прав в процедурі виконавчого провадження спрямованих на реальне виконання рішення.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016

року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

Відповідно до цієї норми особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 19, 30, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 206, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений Баштанським районним відділом державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Миколаївська область (правонаступник якого є Відповідач Перший відділ Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса)) на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 63671297, виданої 19.11.2020 р. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55227646 від 19.11.2020 р.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: