Справа № 159/6848/25
Провадження № 2/159/2197/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судового засідання Сабецької К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року КП «Ковельводоканал» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по оплаті водопостачання та водовідведення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що КП «Ковельводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач користується зазначеними вище послугами, проживаючи у вказаній квартирі. Надані послуги відповідач не оплачує у повному обсязі. Станом на день звернення до суду у відповідача виникла заборгованість 11990,38 грн. з централізованого водопостачання та водовідведення, 38,74 грн за пенею, 125,38 грн інфляційних збитків, 31,81 грн 3% річних, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В призначене 05.11.2025р. сторони не з`явилися.

В позовній заяві представник позивача просить розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

Відповідач подав до суду відзив із відповідними письмовими доказами, в якому позовні вимоги не визнав, вказує, що сплачує за користування послугами добросовісно, заборгованості у нього не має. За вимогами, які знаходяться поза межами строків позовної давності просив, застосувати строк позовної давності. А також вважає, що позовна заява подана не належним представником. Також звернувся із заявою про розгляд справи без його участі.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.247 ЦПК України).

За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складення повного судового рішення.

Дослідивши у справі докази суд зазначає про таке.

КП «Ковельводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Що не оспорюється сторонами.

01.04.2008 між позивачем та відповідачем укладено договір №25635 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Строк договору 1 рік. Договір визнається продовжений, якщо за місяць не буде письмово заявлено про необхідність його перегляду.

Згідно наданих суду відповідачем листів, позивач повідомляв відповідача про зміну тарифів на послуги водопостачання та водовідведення їх вартість, та пропонував укладення додаткових угод до обслуговування.

Відповідач неодноразово звертався до позивача із заявами про оспорювання тарифів встановлених позивачем за послуги з водопостачання та водовідведення. Про що отримував відповіді, що тарифи затверджені Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради та погоджені з Волинським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України.

Натомість відповідач не надав суду доказів письмового звернення про припинення договору. За таких підстав, суд дійшов висновку, що договір на який послався позивач є діючим, а відповідач є споживачем наданих послуг.

Відповідно до наданих розрахунків позивач нараховував плату за послуги в період з 01.07.2013р. по 01.05.2025р., проте з розрахунку вбачається, що відповідач здійснював платежі не в повному обсязі (частково). У зв`язку із чим, утворилась заборгованість з послуг водопостачання та абонентського обслуговування в розмірі 11990,38 грн.

Відповідач, будь-яких доказів на спростування розрахунку, суду не надав (розрахунок, платіжні квитанції тощо). За таких підстав, суд дійшов висновку, що позивачем розрахунок здійснено на підставі тарифів затверджених Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради, які перевірені Волинським обласним територіальним відділенням антимонопольного комітету України, про що зазначено у наданих суду відповідачем листах.

Крім того, відповідача було неодноразово повідомлено про необхідність оплати, скорегованого розрахунку заборгованості, останній раз листом №1590 від 10.10.2025р. та попереджено про звернення вимог до суду на стягнення заборгованості з покладенням судових витрат.

Позивач, посилається на нарахування пені передбаченої Договорі у розмірі 0,01%, що становить 38,74 грн. Наданий суду примірник договору від 01.04.2008р. містить пп.5) п.14, згідно якого у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та договором розмірі. Зміст договору такого розміру не містить. Позивач не посилається на вимогу закону, який передбачає нарахування пені 0,01%. За таких підстав зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків за період з 07.2013р. по 05.2025 відповідачу нараховано інфляційних збитків в розмірі 125,38 грн, 3% річних в розмірі 31,81 грн.

Відповідач, свого розрахунку на спростування вимоги позивача суду не надав, за таких умов суд вважає нарахування сум на підставі ст.625 ЦК України не спростовними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Суд встановив, що між сторонами у справі виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки КП «Ковельводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення у зазначене вище житлове приміщення.

Положеннями ст. ст. 7,8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтями 67,68 ЖК України визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Верховний Суд України у постанові від 16.12.2025 у справі №6-2023цс15 висловив правову позицію що відповідальність боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених ст. 625 ЦК України.

Що стосується заперечень відповідача, про неналежне підтвердження повноважень представника, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". Позовна заява підписана представником Воробей О., на підтвердження своїх повноважень додано Ордер від 29.09.2025р. на надання правничої допомоги позивачу, адвокатом Воробей О.В. в Ковельському міськрайонному суді Волинської області. Повноваження адвоката не обмежуються. В Єдиний реєстр адвокатів України внесено відповідні відомості та діяльність цього адвоката не зупинена. За таких підстав клопотання відповідача про повернення позовної заяви безпідставне та не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Загальна позовна давність, яка і застосовується в такому випадку, відповідно до ст.257 ЦК України становить 3 роки.

Із 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). Зупинка строків стосувалася відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК.

17 березня 2022 року до 29 січня 2024 року - діяла «пауза» на підставі доданого п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, яким на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК.

З 30 січня 2024 року до 3 вересня 2025 року - діяла зупинка перебігу строків давності також із прив`язкою до воєнного стану. Після 4 вересня почали діяти строки позовної давності на підставі Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».

За таких умов такий строк розбивається на два відрізки: перший рахується з 01.07.2013р. і до 2 квітня 2020 року, другий - із 4 вересня 2025 року.

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наданого відповідачем розрахунку заборгованості слідує, що відповідач заборгованість погашав частковими платежами.

ВС в Постанові від 22 березня 2017 року, справа №761/12553/15-ц дійшов висновку, що оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу.

Як зазначено в ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача за послуги водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню за трьох річний період заборгованості, який передував до 2 квітня 2020р., тобто з 02.04.2017р. Згідно розрахунку позивача, сальдо на травень 2017р складає 737,04 грн, сальдо станом на серпень 2020р. складає 1106,59 грн.. Таким чином слід вірухувати різницю між 1106,59-737,04=369,55 грн., що підлягає до стягненню за період квітень 2017р. по серпень 2020р.. Інші вимоги знаходяться поза межами строку позовної давності тому задоволенню не підлягають.

Вимоги за період з вересня 2020 по травень 2025р. знаходяться в періоді, в якому перебіг строків давності був зупинений вищенаведеними законами, тому підлягає стягненню в сумі 11253,34 грн.

Загальна сума заборгованості до стягнення за послуги у цьому випадку склала 11253,34+369,55=11622,89 грн.

Щодо нарахування сум індексу інфляції та 3% річних позамежами строків давності відповідачем не спростовано, тому суд приходе до висновку про їх стягнення, керуючись ст. 13 ЦПК України, тобто в межах суми заявленої позивачем.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивача загальною сумою 11622,89+125,38+31,81=11780,80 грн.

В задоволені решти позовних вимог суд відмовляє.

Інші наведені сторонами доводи та надані докази не спростовують встановлених судом обставин та на висновок суду не вливають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір 3028 грн.. Позовні вимоги задоволено на 97% (11780,80 грн./12186,31*100=96,67%), тобто з відповідача підлягає стягненню 3028*97%=2937,17 грн.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Ковельводоканал» Ковельської міської ради заборгованість в сумі 11780,80 грн. та судовий збір в сумі 2937,17 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складено 21.11.2025р.

Повне найменування сторін:

Позивач Комунальне підприємство «Ковельводоканал» Ковельської міської ради (45006, м. Ковель, вул. Геологів, 2; );

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Головуючий: О. Г. ШИШИЛІН