ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4872/25
провадження № 2/753/5844/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Цимбал І.К., при секретарі Козін В.Є., представника позивача Шпакович О.В., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Позивач в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача, про повернення коштів еквівалентній 18700 тис. дол. США та 200 Євро за курсом НБУ на день ухвалення судом рішення по суті спору, а також поверненню 28300 грн. сплачених за розписками коштів та 165918 грн. інфляційне збільшення та 3 проценти річних. Позивач зазначає, що кошти відповідачем були отримані, з метою купівлі нею квартири для позивача, однак після того, як виявилось, що продаж квартири не відбудеться, позивач зажадала повернення грошових коштів, однак з боку відповідача такі вимоги залишені поза увагою, внаслідок чого позивач вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказані кошти.

Рух справи.

12.03.20205 визначено головуючого суддю.

20.03.2025 надано запит до ГІОЦ/КМДА.

07.04.2025 отримано відповідь з ГІОЦ/КМДА.

08.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 06.05.2025.

06.05.2025 судове засідання відкладено на 11.06.2025, неявка відповідача.

29.05.2025 надійшов відзив на позов /а.с. 58 - 64/.

11.06.2025 в судовому засіданні оголошується перерва на 25.06.2025, визнання явки відповідача обов`язковою.

25.06.2025 судове засідання відкладено на 28.08.2025, у зв`зку з клопотанням представника позивача.

28.08.2025 надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у відсутність останньої /а.с. 90/.

28.08.2025 судове засідання відкладено на 30.09.2025 для виклику відповідача.

30.09.2025 судове засідання відкладено на 22.10.2025, неявка сторін.

22.10.2025 надійшла заява представника відповідача, про розірвання договору правничої допомоги.

22.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

04.11.2025 постановлено рішення.

Доводи учасників справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просила задовольнити останні. Представник позивача пояснила, що сторони домовилися про купівлю відповідачем квартири для позивача, для чого позивач протягом певного періоду передавала відповідачу кошти, оскільки відповідач постійно пояснювала, що для укладення угоди мають місце перешкоди. Після того, як позивач зрозуміла, що відповідач не мала наміру укладати угоду, звернулась до останньої про повернення грошових коштів, проте відповідач відмовилась.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав зазначених у відзиві, зокрема що розписки про отримання коштів відповідачем у позивача не містять строку повернення коштів, крім того позивач не зверталась до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів, а отже вимоги позивача є передчасними. В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що не знає про яку нерухомість йдеться у розписках. Представник відповідача зазначила, що відповідач на праві власності нерухомого майна не має.

Обставини встановлені судом.

02.11.2021 позивач передала відповідачу 3000 доларів США, згідно розписки в якій вказано, як завдаток до продажу квартири АДРЕСА_1 , яка відбудеться у квітні 2022 /а.с. 9/.

13.12.2021 позивач передала відповідачу 3000 доларів США, згідно розписки в якій вказано в якій вказано як завдаток в рахунок продажу квартири АДРЕСА_1 в рахунок суми 20000 доларів США яка відбудеться у квітні 2022 /а.с. 10/.

12.01.2021 позивач передала відповідачу 3000 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати купівлі квартири АДРЕСА_1 , яка відбудеться у квітні 2022 /а.с.11/.

23.01.2022 позивач передала відповідачу 3000 доларів США, згідно розписки в якій вказано як завдаток за продажу квартири АДРЕСА_1 яка відбудеться у квітні 2022 /а.с. 12/.

12.04.2022 позивач передала відповідачу 500 доларів США, згідно розписки в якій вказано як завдаток для продажу квартири АДРЕСА_1 яка відбудеться у травні 2022 /а.с.13/.

30.04.2022 позивач передала відповідачу 500 доларів США, згідно розписки в якій вказано як завдаток за продаж квартири АДРЕСА_1 в рахунок суми 500 доларів США /а.с. 14/.

12.05.2022 позивач передала відповідачу 100 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 15/.

19.05.2022 позивач передала відповідачу 200 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати за купівлю квартири АДРЕСА_1 /а.с. 15/.

25.05.2022 позивач передала відповідачу 700 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати продажу квартири АДРЕСА_1 , яка відбудеться після рішення суду в липні 2022 /а.с. 17/.

07.06.2022 позивач передала відповідачу 200 доларів США, згідно розписки в якій вказано аванс в рахунок продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 18/.

01.07.2022 позивач передала відповідачу 500 доларів США та 3500 грн., згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати за квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 20/.

18.07.2022 позивач передала відповідачу 200 Євро та 800 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 21/.

14.08.2022 позивач передала відповідачу 5000 грн., згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати за квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 22/.

21.08.2022 позивач передала відповідачу 1000 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 23/.

12.09.2022 позивач передала відповідачу 500 доларів США, згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати за продаж квартири АДРЕСА_1 /а.с. 24/.

24.09.2022 позивач передала відповідачу 7300 грн., згідно розписки в якій вказано аванс за продаж квартири АДРЕСА_1 /а.с. 25/.

29.09.2022 позивач передала відповідачу 200 доларів США, згідно розписки в якій в рахунок оплати квартири АДРЕСА_1 /а.с. 26/.

11.10.2022 позивач передала відповідачу 5500 грн., згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати за продаж квартири АДРЕСА_1 /а.с. 27/.

21.10.2022 позивач передала відповідачу 4000 грн., згідно розписки в якій вказано в рахунок оплати продажу квартири АДРЕСА_1 /а.с. 28/.

Відповідач не здійснила відчуження квартири АДРЕСА_1 та не повернула кошти позивачу.

Мотиви суду при постановленні рішення та положення застосованого закону.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом вбачається, що з метою підтвердити наміри про купівлю для позивача квартири, відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 18700 доларів США, 28 300 грн., з яких 11 000 доларів США це завдаток, 3000 доларів США це є аванс, а 4700 доларів США та 28300 грн (що за курсом в червні, липні та жовтні 2022 року складало 774 долари США).

При фактичному одержанi вказаних грошових коштів позичальником були надані розписки. Відсутність між сторонами правовідносин за договором позики не свідчить про відсутність у позивача права на повернення наданих відповідачеві грошових коштів. Відповідачу було відомо за що вона отримувала гроші, та й в розписках чітко про це нею було зазначено.

Протягом 2021 - 2022 рр. було написано 20 розписок, згідно яких відповідач утримувала грошові кошти за продаж квартир АДРЕСА_1 , яка повинна була відбутися в квітні 2022 року, що вказано в розписках за 02.11.2021, 13.12.2021, 12.01.2022, 23.01.2022 на загальну суму 10000 доларів США. Розписками від 12.04.2022, 30.04.2022,12.05.2022, 19.05.2022 було визначено травень місяць 2022 року. Починаючи з 23.05.2022 продаж мав би відбутися «після рішення суду в липні 2022 року. До липня 2022 року було написано 5 розписок про отримання грошових коштів 07.06.2022, 01.07.2022, 14.07.2022, 18.07.2022, 14.08.2022 та 21.08.2022). В подальшому відповідач отримувала грошові кошти за розписками від 12.09.2022, 24.09.2022, 29.09.2022, 11.10.2022 та 21.10.2022.

Незважаючи на зазначені договірні зобов`язання, відповідач в обумовлений строк (а саме до липня 2022 року) отримані кошти не повернулата не відчужила на користь позивача квартиру АДРЕСА_2 , а отже, протягом 2023 та 2024 років відповідач безпідставно користується чужими грошовими коштами.

Таким чином, відповідач набула та зберігає (користується) грошовими коштами на підставі угоди, яка не відбулася та згодом відпала. А отже позивач просить стягнути з відповідача кошти, які згідно розписок були передані відповідачу. (ст. 1212 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Такі договори є непонайменованими.

Тлумачення змісту документа про отримання коштів свідчить про вчинення між сторонами непонайменованого договору щодо питання придбання квартири.

Якщо сторона, яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

КЦС ВС в Постанові від 9.11.2022 у справі № 754/13893/19 (провадження № 61-737св22) зазначив, що доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі - nonconceditvenirecontrafactumproprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium - принцип добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Судом встановлено, що дії відповідача, яка отримала від позивача кошти для вирішення питання по продажу квартири, погодилася її продати, проте свого обов`язку не виконалаі відмовляється повернути отримані кошти після відмови від договору, зробленої кредитором, суперечать її попередній поведінці (отриманню коштів та встановленню обов`язку продати квартиру) і є недобросовісною.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивач відмовилася від договору, а відповідач квартиру не передала, у відповідача існує обов`язок повернути отримані грошові кошти, на підставі ч. 3 ст. 6, п. 3 ч. 3 ст.1212ЦК України.

Згідно п. п. 2 п.1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних права та обов`язків зокрема є договір або інші правочини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022у справі № 209/3085/20).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тлумачення ст. 6 ЦК України свідчить, що сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства, за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Такі договори є непонайменованими, оскільки не визначені в актах законодавствах. Свої відносини в непонайменованих договорах сторони врегульовують на власний розсуд.

У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2022 у справі № 405/5723/18 (провадження № 61-7659св21) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

У п. 3 ч.3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п.3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2020 у справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20).

При тлумаченні змісту (розписок) які надавалися відповідачем позивачу років, зокрема значень слів та понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів, порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину (розписок) дозволяють зробити висновок про те, що між сторонами вчинено непонайменований договір щодо питання купівлі квартири в АДРЕСА_3 (залучення коштів позивача, придбання відповідачем квартири на користь позивача та її передача позивачу).

Позивач яка вчинила виконання, а саме надала грошові кошти відповідачу, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) відмовляється від договору щодо придбання квартири, а отже вона може вимагати від відповідача, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п.3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Отже, відповідач отримала від позивача 18700 доларів США та 28800 грн. для вирішення питання придбання квартири за адресою АДРЕСА_4 на користь позивача, проте свій обов`язок не виконала і відмовляється повернути отримані кошти після відмови від договору, суперечать її попередній поведінці (отриманню коштів та встановленню обов`язку придбати квартиру і передати) і є недобросовісними.

При цьому відповідач не надала доказів про те, що мала намір вчинити відповідну дію з купівлі- - продажу квартири, зокрема довіреність на право продажу або купівлю квартири іншої особи.

За таких обставин, з урахуванням того, що позивач відмовляється від договору, а відповідач квартиру не передала, у відповідача існує обов`язок по поверненню отриманих грошових коштів у розмірі 18700 доларів США та 28800 грн, із застосуванням ч. 3 ст. 6, п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України. адже зміст розписок свідчать про наявність між сторонами договірних відносин щодо купівлі-продажу в майбутньому квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_4 .

З огляду на висновок ВП ВС (Постанова ВП ВС від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16 (провадження № 14-81цс24), якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення.

Суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо стягнення штрафних санкцій, оскільки кінцевий термін виконання домовленості сторонами не був визначений остаточно і постійно змінювався як до настання певних дат так і настання події, а письмової вимоги про повернення грошей до відповідача із зазначення дати повернення, позивач не направляла. Крім того, згідно

ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536цього Кодексу).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до вимогст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 9751 грн. 48 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 629, 1212, 1214ЦК України ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 128-131, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 паспорт НОМЕР_1 виданий 04.12.2020, орган, що видав 8025 на користь ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_2 - 18700 доларів США та 200 Євро за курсом НБУ на день ухвалення судом рішення по суті спору та 28300 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 місце реєстрації: АДРЕСА_5 паспорт НОМЕР_1 виданий 04.12.2020, орган, що видав 8025 на користь ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 9751 грн. 48 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04.11.2025.

Головуючий: