Справа № 604/891/25
Провадження № 2/604/452/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі:

секретаря судового засідання Крупи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкування за законом на 1/4 частину спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заповітів від імен матері складено не було, єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є позивач ОСОБА_1 , іншим спадкоємцем є брат позивача - ОСОБА_2 , який фактично проживав зі спадкодавцем, без реєстрації, проте спадщину не прийняв, оскільки відповідну заяву про прийняття спадщини він не подавав.

З метою видачі свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до Підволочиської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

У зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом, оскільки в позасудовому порядку неможливо вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно.

Тому враховуючи наведене вище, представник позивача просила суду визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 53, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) та призначено дату підготовчого засідання. Крім того, даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Підволочиської державної нотаріальної контори.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2025 року було витребувано докази у Богородчанської державної нотаріальної контори.

22 жовтня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Драус О.О. про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача просить суд Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 53, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22 жовтня 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла зустрічна позовна заява відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В зустрічному позові ОСОБА_2 просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 53, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 53, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що поивач є мином ОСОБА_3 , проживав разом з нею без реєстрації, заяву про прийняття спадщини він не подав через стан здоров`я. В жовтні 2025 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. На час смерті матері він постійно проживав разом з нею та продовжує проживати в даному будинку разом з братом, іншого житла він не має, тому просить суду задовольнити позов.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2025 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкування за законом на 1/4 частину спадкового майна було об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом.

Позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат Драус О.О. у призначене підготовче засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У заяві про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач за первісним і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій до суду зустрічний позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем як за первісним так і за зустрічним позовом, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мислова Підволочиського району Тернопільської області. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 січня 1971 року.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Мислова Підволочиського району Тернопільської області. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 липня 1975 року.

Згідно копії рішення Виконавчого комітету Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області №2 «Про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 » від 30 січня 2001 року, виконавчим комітетом Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області вирішено встановити фак належності та визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та просити БТІ у Підволочиському районі затвердити і видати свідоцтво на право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Мислова Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_3 від 28 травня 2007 року.

Згідно копії довідки Мисловецької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області від 16 січня 2008 року, ОСОБА_3 дійсно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_4 до дня його смерті.

З копії матеріалів спадкової справи №163 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , вбачається що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 , якій 14 березня 2008 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Відомості про інших спадкоємців відсутні.

Крім того в матеріалах спадкової справи витребуваної судом містяться відомості про те що 17 лютого 1972 року в Богородчанській районній державній нотаріальній конторі було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_4 , який зареєстровано в реєстрі за №176. Місцем зберігання вказаного заповіту вказано Богородчанську районну державну нотаріальну контору (77700 Івано-Франківська область, Богородчанський район, смт. Богородчани, вул. Шевченка, 68). Згідно листа-відповіді Богородчанської державної нотаріальної контори №01-16/573 від 14 жовтня 2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в Богородчанській державній нотаріальній конторі не заводилась.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Староміщина, Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 27 листопада 2024 року.

Згідно копії довідки №106 від 15 травня 2025 року виданої Мисловецьким старостинським округом Підволочиської селищної ради, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею був зареєстрований її син ОСОБА_1 , 1970 року народження

Згідно копії довідки №108 від 15 травня 2025 року виданої Мисловецьким старостинським округом Підволочиської селищної ради, на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 проживав разом з нею в АДРЕСА_1 без реєстрації.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 07 жовтня 2025 року, складеного старостою та діловодом села Мислова, ОСОБА_2 зареєстрований в с. Супранівка, однак постійно проживав і проживає досі в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 також проживав у вказаному будинку і станом на день смерті матері ОСОБА_3 .

З постанови державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори Гладушка К.В. №68/02-31 від 30 травня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 звертався до нотаріуса з метою вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріусом встановлено, що заповіти від імені ОСОБА_3 не посвідчувались, спадщину прийняв ОСОБА_1 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Крім нього відомостей про інших спадкоємців, які прийняли спадщину у спадковій справі немає. Крім того нотаріусом встановлено, що до складу спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 входить житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Однак нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на спадкове майно.

З постанови державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори Гладушка К.В. №135/02-31 від 03 жовтня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 звертався до нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини не подавав та вважається таким що не проживав зі спадкодавцем, а отже і таким що не прийняв спадщину. ОСОБА_2 рекомендовано зверутись до суду з питанням визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно інформації БТІ Підволочиського району №101 від 24 березня 2025 року, будинок, загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею 53,7 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , у графі «Підстава виникнення права власності» зазначено «право власності не зареєстровано».

Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна №102 від 24 березня 2025 року, виданої начальником БТІ Підволочиського району, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , у графі «підстава виникнення права власності» вказано «право власності не зареєстровано».

З технічного паспорту виданого БТІ Підволочиського району Тернопільської області та експлікації приміщень до плану будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що загальна площа приміщень будинку становить 102,0 кв.м, з них: житлова 53,7 кв.м., допоміжна 48,3 кв.м.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є особою з інвалідністю ІІ групи, який має психічне захворювання параноїдна шизофренія, та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копіями акту обстеження стану здоров`я від 06 листопада 2023 року та копією висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу від 16 жовтня 2025 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04 липня 2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.

Згідно зі п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спірному будинку спільно, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

На день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , разом з нею в спадковому будинку проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 та фактично проживав без реєстрації ОСОБА_2 , а тому у права спадщини за померлим вступили обоє відповідно до ст.1268 ЦК України.

Отже, відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадковому майні спадкодавця, отже має право на 1/4 частку (половину 1/2 частки яка належала б кожному з двох спадкоємців першої черги у разі спадкування за законом) спірного будинку.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно положень п.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли шляхом проживання зі спадкодавцем, при цьому ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у праві на спадщину, також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , однак у видачі такого свідоцтва, їм було відмовлено, зокрема ОСОБА_1 з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Отже, з вищенаведеного випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок отримати не можуть, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця стосовно спадкового майна.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Спірний будинок фактично належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 спадкоємцем якого була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 за час свого життя не оформили правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому на даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці за законом позбавлені можливості підтвердити факт належності вказаного будинку спадкодавцеві, у зв`язку з чим і звернулись з даним позовом до суду.

Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають повному задоволенню у спосіб визначений сторонами.

Сторонами не було заявлено вимог про стягнення витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на 3/4 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,0 кв.м, з них: житлова площа 53,7 кв.м., допоміжна площа 48,3 кв.м.,в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкування за законом на 1/4 частину спадкового майна - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,0 кв.м, з них: житлова площа 53,7 кв.м., допоміжна площа 48,3 кв.м.,в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Б. Сташків