Справа № 439/1735/24 Головуючий у 1 інстанції: Войтюк Т.Л.
Провадження № 22-ц/811/525/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в:

13 серпня 2024 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те що 06 травня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин на сімнадцятому кілометрі автомобільної дороги сполученням «Броди-Лешнів» ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SkodaKodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Броди Агро», рухаючись у напрямку міста Броди Львівської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Водій вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки директора ТОВ «Броди Агро». Загиблий ОСОБА_3 є сином позивача. Після смерті сина, у нього погіршився психологічний, психічний та загальний стан здоров`я, він постійно перебуває у депресивному стані. Смертю сина йому завдано глибинних душевних та психічних страждань, оскільки втрата є непоправною. Моральну шкоду оцінив в 150000,00 грн, які просив стягнути з відповідача.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» на користь держависудовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду в частині розміру моральної шкоди оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Броди Агро».

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд необ`єктивно оцінив медичну документацію, долучену позивачем до позовної заяви на підтвердження погіршення його психологічного, психічного та загального стану здоров?я та для розрахунку розміру моральної взяв емоційний стан та душевні страждання позивача як сукупність факторів, які в свою чергу могли бути спричинені початком війни в Україні, де кожен українець зазнав неминучого впливу такої війни на психологічне здоров?я. Суд не врахував, що душевні страждання позивача, особливо в період дії воєнного стану, можуть бути викликані подіями, щ відбуваються в Україні під час війни з Росією, враховуючи також і те, що інший син позивача на даний час виконує обов?язок по захисту Вітчизни. Тому вважає, що розмір моральної шкоди, визначений судом в сумі 120 000,00 грн не є розумним, виваженим та справедливим, враховуючи відсутність вини водія ОСОБА_2 у ДТП та грубу необережність пішохода, які стали причиною настання ДТП. Звертає увагу суду на позицію Верховного суду, викладену в Постанові від 15 червня 2023 року по справі №748/702/21-ц. Крім того, апелянт зазначив, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 26.02.2024 року в користь матері загиблого - ОСОБА_4 з ТОВ «БРОДИ АГРО» стягнуто 150 000,00 грн моральної шкоди. Відповідно, стягнення ще 120 000,00 грн в користь батька не є розумним та справедливим, та призведе до безпідставного збагачення родини потерпілого, а для ТОВ «БРОДИ АГРО» буде значним матеріальним тягарем, який безпосередньо спричинений діями самого потерпілого. Вважає, що враховуючи обставини справи та глибину психологічних страждань позивача, в його користь слід стягнути 10 000 грн моральної шкоди.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задоволити частково, стягути з ТОВ «БРОДИ АГРО» в користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ «БРОДИ АГРО» - Гаврилюк Є.О. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Гаврилюка Є.О., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статей ст.ст. 76,77,78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових )обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність зашкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки-роботодавець.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності та не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Разом з цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при осягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дій, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23) еквівалентом моральної шкоди виступають гроші. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2021 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером: 0000382 від 07 травня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України встановлено, що 06 травня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин на сімнадцятому кілометрі автомобільної дороги сполученням «Броди-Лешнів», ОСОБА_2 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «SkodaKodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку міста Броди Львівської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . За результатами дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Причиною настання вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди слугували обставини, які пов`язані з діями пішохода ОСОБА_3 Унаслідок таких дій виникла об`єктивна неможливість виявити пішохода для водія вказаного автомобільного транспортного засобу на відстані, з якої він вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного екстреного гальмування.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 травня 2021 року, водій транспортного засобу марки SkodaKodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Броди Агро» та виконував трудові обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок отриманих в ДТП травм пішохід ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07 травня 2021 року.

Причиною загибелі ОСОБА_3 стали тупі травми голови, спричинені джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку зі здійсненням його експлуатації (за недоведеності умислу потерпілого або існування обставин непереборної сили).

Позивач у справі ОСОБА_1 є батьком загиблого в ДТП ОСОБА_3 .

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки володільцем автомобіля «SkodaKodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким завдано травми ОСОБА_3 є ТОВ «Броди Агро», то наявні правові підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності з відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , як батьку загиблого ОСОБА_3 , в силу вимог ст. 1172, 1182 ЦК України. Результатами проведеного досудового розслідування встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 06 травня 2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин на сімнадцятому кілометрі автомобільної дороги сполученням «Броди-Лешнів», сталася вніслідок допущення грубої необережності пішоходом ОСОБА_3 , який пепебував у стані алкогольного сп`ягніння, а не з вини водія автомобіля марки «SkodaKodiaq», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який не порушував Правил дорожнього руху України та був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з загиблим. Проте, така поведінка загиблого не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду, однак підлягає врахуванню судом при визначенні її розміру.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий, на думку колегії суддів, визначений судом з врахуванням принципу розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань позивача та обставин даної справи.

Доводи скаргиа про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сам лише факт загибелі сина позивача, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою за участі транспорного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, свідчить про заподіяння позивачу - батькові загиблого в ДТП глибоких і тривалих моральних страждань, пов`язаних з невідворотною втратою близької людини. Крім того, відшкодування за рішенням суду моральної шкоди матері потерпілого не може впливати на розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню в користь батька.

Інші доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Броди Агро» залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра