Справа № 464/7322/25
пр.№ 2/464/3108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Михайлів О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

встановив:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в розмірі 29258,10 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 05.12.2024 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «ВАЗ», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №014031/4605/0000705 від 01.11.2024. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2024 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП. Згідно з рахунком СТО ТОВ «Алекс со» від 13.12.2024 №А000050264 загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», р.н. НОМЕР_2 , складає 29 258,10 грн. Так, на підставі заяви потерпілої, договору добровільного страхування транспортного засобу позивач ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 29 258,10 грн, який перераховано СТО ТОВ «Алекс со» відповідно до розрахунку №А000050264 від 13.12.2024. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у встановленому законом порядку не була. Відтак позивач після виплати страхового відшкодування набув право вимоги до відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки вважає такі неспівмірними, а розгляд справи проводити за його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2024 відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до такої постанови ОСОБА_1 05.12.2024 о 19.00 год у м. Львові на вул. Гашека, 13 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_1 залишив місце пригоди, не повідомивши орган чи підрозділ поліції про дану подію, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.12.2024, є встановленим та не підлягає доказуванню.

Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 102 Закону України «Про страхування» здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Так, 10.12.2024 власник автомобіля марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про подію з ознаками страхового випадку згідно з договору КАСКО №014031/4605/0000705/1.

На підставі поданої заяви, акту огляду транспортного засобу №6, рахунку СТО ТОВ «Алекс со» від 13.12.2024 №А000050264 щодо загальної вартості відновлювального ремонту автомобіля, ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт №6 від 16.12.2024 про виплату страхового відшкодування у сумі 29 258,10 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №003635 від 17.12.2024 позивач ПрАТ «СК «Уніка» сплатило СТО ТОВ «Алекс со» вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно з рахунком від 13.12.2024 №А000050264 в сумі 29 258,10 грн.

Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.12.2024, ПрАТ «СК «Уніка» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, до вказаного страховика перейшли права кредитора у відповідному деліктному зобов`язанні, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 29 258,10 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3028 грн., а відтак останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1514 грн., а решту судових витрат у розмірі 1514 грн. стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір доручення № 1 ВПМ на правові (юридичні консультативні) послуги від 01.11.2023, додаткову угоду №1 до договору доручення № 1 ВПМ на правові (юридичні консультативні) послуги від 01.11.2023, договір про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023, додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 02.11.2023, акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг № 1/36680 до договору про надання правової допомоги № 2/23ю від 01.11.2023, відповідно до якого вартість послуг становить 5000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, незмінність правової позиції позивача протягом розгляду справи, розумність їхнього розміру, клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» з 5 000 грн до 2 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 25.11.2025.

Керуючись статями 2, 81, 89, 247, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги) відшкодування шкоди в розмірі 29 258 (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 10 копійок.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» з державного бюджету 50 вісотків судового збору, сплаченого при поданні позову і розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. О.Теліги) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 25.11.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО