Справа № 367/5861/25
Провадження №2/367/4615/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Опанасенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22 травня 2025 року звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 27 червня 2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб, актовий запис №136. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2024 року у справі № 367/12072/24 шлюб між стооронами розірвано та повернуто ОСОБА_5 дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Зазначає, що за домовленістю сторін, старша донька ОСОБА_7 залишилась проживати з батьком, а молодша ОСОБА_8 проживає з позивачкою. Однак, відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча дитині постійно потрібні кошти на придбання одягу і взуття, продуктів харчування, освітнього приладдя.

Позивачка зазначає, що вона працює, однак її коштів не вистачає на належне утримання молодшої доньки, при тому, що відповідач офіційно працевлаштований, у його власності, в результаті поділу майна сторін, залишились трикімнатна квартира і автомобіль, однак, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітньої доньки, хоча має всі можливості брати матеріальну участь у її утриманні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі.

19 червня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву та докази направлення відзиву позивачу.

Відповідач у поданому відзиві не погоджується з твердженням позивачки, про те що її коштів не вистачає на належне утримання молодшої доньки, оскільки станом на 21 березня 2025 року позивачка отримала від відповідача в якості компенсації за належне майно, визначеного в результаті поділу спільного сумісного майна, прибданого за період їх шлюбу, 313 875,00 (триста тринадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень, що підтверджується розпискою від 21.03.2025 року.

Вказує, що 21.03.2025 року в присутності представників сторін адвокатів Степаненко Г.О. та Пархоменка Д.В. з боку ОСОБА_2 була здійснена пропозиція позивачу узгодити та укласти договір про участь в утриманні та вихованні дитини батьком (матір`ю), що проживає окремо. Однак, позивачка відхилила пропозицію.

Відповідач також наголошує, що позивач намагається примусити в судовому порядку відповідача виконувати батьківський обов`язок відносно молодшої доньки ОСОБА_8 , при чому не виконує свій батьківський обов`язок по відношенню до старшої доньки ОСОБА_7 .

Крім того, з твердженням позивача стосовно того, що у його власності залишилась трикімнатна квартира і автомобіль, однак він ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітньої доньки, відповідач не погоджується та вказує, що в результаті поділу майна, позивачка отримала грошову компенсацію за спільне житло та майно і має у володінні та користуванні автомобіль марки Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску.

Зазначає, що із довідки ТОВ «Біактіна» №13 від 14.05.2025 року слідує що позивач ОСОБА_1 щомісячно отримує 16 700 (шітнадцять тисяч сімсот) гривень, натомість відповідач ОСОБА_2 отримує заробітну плату в сумі 14 924 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні. Таким чином, відповідач зазначає, що отримуючи більшу заробітну плату позивачка будь-якої участі в утриманні, вихованні, розвитку та забезпеченні належного рівня життя для своєї старшої доньки ОСОБА_4 не бере.

Також відповідач вказує, що позивач ОСОБА_1 та молодша донька ОСОБА_3 зареєстровані та мають право проживати за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідач не перешкоджає їм у цьому праві. Крім того, позивачка не надала доказів того що вона має додаткові витрати, що пов`язані з орендою квартири.

Відповідач звертає увагу суду на те, що він постійно шукає спосіб отримати додатковий дохід, оскільки його доходу на даний час не вистачає для забезпечення належного проживання його та його дітей. Більш того, після звернення позивача до суду, відповідач був вимушений звернутись за правничою (правовою) допомогою до адвоката, що в свою чергу призвело до понесення незапланованих витрат.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовти в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення аліментів та покласти на неї судові витрати пов`язані з зверненням позивача до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя.

07 липня 2025 року ОСОБА_1 надано відповідь на відзив в якому остання вказує на те, що з огляду на суттєві погіршення стосунків між сторонами та задля того, щоб убезпечити меншу дочку від негативного впливу, вона переїхала з донькою в інше помешкання. Посилання відповідача на те, що він не забороняє позивачці і меншій дочці проживати в його квартирі вважає недоцільними з огляду на стосунки між сторонами.

Твердження відповідача про наявність у позивачки коштів, отриманих нею як компенсацію вартості належного їй майна, за рахунок яких вона може утримувати меншу дочку, ОСОБА_1 вважає безпідставними, оскільки вказана компенсація жодним чином не включала в себе витрати відповідача на утримання меншої дочки. Договорів про передачу майна чи коштів в рахунок майбутніх аліментів відповідача між сторонами не укладалося.

Крім того, позивачка наголошує, що вона змушена думати про заощадження для придбання житла для себе і меншої дочки, орендувати квартиру і витрачати на це кошти, натомість, відповідач проживає у власній квартирі і таких витрат не має.

Стосовно пропозиції відповідача укласти договір про утримання дітей, позивачка вказує, що не погодилась на дану пропозицію, оскільки на даний момент взагалі не довіряє колишньому чоловіку.

Вважає, що всі посилання і твердження, наведені відповідачем у відзиві є безпідставними, а судові витрати, вказані відповідачем, не співмірними з даною категорією спору.

14 липня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 -адвокатом Пархоменком Д.В. подано заперечення (на відповідь на відзив), які він просить врахувати при розгляді справи по суті. Доводи заперечень аналогічні тим, що наведені у відзиві на позов від 19 червня 2025 року. Ще раз наголошує на тому, що відповідач повністю утримує, піклується та забезпечує всім необхідним старшу доньку ОСОБА_7 , натомість ОСОБА_1 не бере участі в утриманні та вихованні останньої. В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 просить відмовити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 27 червня 2009 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 136.

Від даного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що 12 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис №800, батьками зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2024 року у справі № 367/12072/24 (провадження № 2/367/6241/2024), яке набрало 23.01.2025 року законної сили, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 розірвано.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дитина проживає з позивачем, а тому позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітної дитини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України Про охорону дитинства).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень, а отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1598 гривень 00 копійок.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норам Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрутовуючи свою позицію у відзиві, відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, однак, згідно довідки про доходи від 06.06.2025 року, виданої ТОВ «Гармонія Краси», встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований на посаді сімейного лікаря в ТОВ «Гармонія Краси» та отримує щомісячну заробітну плату. Згідно з вказаною довідкою, загальна сума доходу за період з 01.01.2025 року по 31.05.2025 року становить 91 000 (дев`яносто одна тисяча) гривень 00 копійок.

Із урахуванням викладеного, оцінивши належні докази та врахувавши працездатний вік відповідача, його фінансовий та сімейний стан (наявність у нього на утриманні другої дитини), з урахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також того, що обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладається законом на обох батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З позову вбачається, що позивач просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 22 травня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано суду: договір №17/25 про надання правової допомоги від 13.05.2025 року, ордер до Договору про надання правничої допомоги №17/25 від 13.05.2025 року та квитанцію № 3112230 від 13.05.2025 року на суму 5 000 грн.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано суду: ордер до Договору про надання правничої допомоги № 01/23-25 від 23.01.2025 року та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із рзглядом справи від 16.06.2025 року на суму 20 000 грн.

Оцінивши складність справи, обсяг наданої адвокатами правничої допомоги, а також керуючись принципами співмірності, розумності та реальності судових витрат з урахуванням конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, керуючись тими самими критеріями, суд вирішив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, з 20 000 грн до 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук