ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6587/25 Справа № 179/1759/21 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрєльникова Тетяна Миколаївна, на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року в цивільній справі номер 179/1759/21 за позовом Сільськогосподарського кооперативу «Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернувся Сільськогосподарський кооператив «Україна» з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що Колективно-дольовому сільськогосподарському підприємству «Україна» (далі КДСП «Україна») відповідно до державного акта на право колективної власності на землю від 15 травня 1995 року серії ДП передано у колективну власність 4229,70 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом.

Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 травня 1996 року №317/4-р «Про зміни в землекористуванні КДСП «Україна» вилучено 100,00 га земель із землекористування КДСП «Україна» і переведено їх в землі запасу районної ради.

Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20 грудня 1996 року №830-р «Про виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельний пай членам КДСП «Україна» Магдалинівського району» вилучено із земель колективної власності 238,00 га земель в резервний фонд, переведено в землі загального користування 537,10 га. Площа сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність, що підлягають паюванню, 3261,00 га.

Отже, в колективній власності КДСП «Україна» станом на 02 березня 2000 року перебувало 93,00 га земель.

Рішенням загальних зборів КДСП «Україна» від 05 лютого 2000 року (протокол №2) реорганізовано КДСП «Україна» та створено на його базі СК «Україна».

Відповідно до пункту 1.2 Статуту СК «Україна», затвердженого установчими зборами від 05 березня 2000 року (протокол №3), зареєстрованого Магдалинівською районною державною адміністрацією 03 березня 2000 року, СК «Україна» є правонаступником КДСП «Україна», його прав та обов`язків, основних та оборотних засобів.

У власності СК «України» перебуває нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі, вагова, навіс, критий тік, механізований тік, склади за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23. Вказане нерухоме майно розташоване на землях, які зазначені в державному акті на право колективної власності на землю та плані поділу земельної ділянки (господарський двір).

У листопаді 2018 року на земельній ділянці, належній на праві колективної власності, яка призначена для обслуговування складу (господарських будівель), належного СК «Україна», почалася сільськогосподарська діяльність, пов`язана з розорюванням земельної ділянки сторонньою особою, яка заявила, що є власником цієї земельної ділянки.

Для з`ясування обставин набуття права власності на земельну ділянку 27 листопада 2018 року СК «Україна» отримало Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 147102043), в якій було зазначено, що 04 вересня 2017 року державним реєстратором Магдалинівської райдержадміністрації Горобець О. П. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0347. Підстава виникнення права власності наказ від 14 серпня 2017 року №4-5159/15-17СГ, виданий ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14 серпня 2017 року №4-5159/15-17СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,00 га, в тому числі землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0347, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Вказаний наказ ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивач вважає незаконним, оскільки частина земельної ділянки колективної власності, що належала КДСП «Україна» на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії ДП від 15 травня 1995 року, перейшла у власність правонаступника КДСП «Україна», тобто до СК «Україна».

Таким чином, СК «Україна» має належним чином оформлений державний акт про право колективної власності на землю, який ніким не скасований, є чинним і після змін у законодавстві. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені у статті 28 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року та у статті 140 ЗК України від 25 жовтня 2001 року та ці підстави є вичерпні.

Позивач зазначав, що зміни, які відбулися в земельному законодавстві після видачі державного акта на право колективної власності на землю, відсутність у новому законодавстві колективної форми власності, не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю.

З 03 березня 2000 року (з моменту реєстрації юридичної особи) СК «Україна» стало законним володільцем належних КДСП «Україна» на праві колективної власності земель.

СК «Україна» переконане, що затвердженням проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 . ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області порушило земельні права (право колективної власності) СК «Україна» як правонаступника КДСП «Україна», у зв`язку із чим на цей час спірна земельна ділянка перебуває у незаконному володінні відповідача.

Позивач просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0347, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року позов СК «Україна» задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь СК «Україна» земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0347, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрєльникова Т.М., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року в справі

№179/1759/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийняте внаслідок неправильного норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Після розпаювання земель КДСП «Україна» Державний акт на право колективної власності від 15 травня 1995 року втратив чинність. А право колективної власності на землю трансформувалось у право приватної власності на паї 323 членів колгоспу. Отже, з цього часу право колективної власності КДСП «Україна» на землю припинилось. Інші землі, які перебували у колективній власності були прийняті до резервного фонду.

Законодавством не було передбачено, що земля, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського кооперативу, автоматично переходить у приватну власність реорганізованої юридичної особи, яка є правонаступником сільськогосподарського кооперативу. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 22.12.2021 по справі №924/250/19. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду судом першої інстанції не були взяті до уваги.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявність у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Водночас законність проекту землеустрою не є предметом розгляду в дані справі, отже не відноситься до обставин, які потребують доказування.

Визнати таким, що не відповідає законам та нормативно-правовим актам проект землеустрою може лише відповідний суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення про передачу або відмову у передачі у власність земельної ділянки. Проект землеустрою відповідача було затверджено наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.08.2017 за №4-5159/15- 17-СГ. Отже, компетентний орган визнав, що наданий проект відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для відмови у передачі земельної ділянки у власність відповідачу немає. Вказаний наказ є чинним на сьогоднішній день.

Враховуючи те, що вказаною експертизою не було підтверджено жодні обставини, які намагався довести позивач, проведення даної експертизи у справі не було необхідним. Висновки експерта не підтверджують і не спростовують доводів позивача, а на відповідача покладається відшкодування судових витрат, які були неминучими. А відповідно відповідач не повинен компенсувати такі витрати, які були здійснені позивачем безпідставно.

Позивач достеменно знав, що з 1996 року, коли відбулось паювання земель, землі, що належали КДСП, були у нього вилучені. Після цієї дати позивачем не вчинялись правочини, направлені на набуття земельних ділянок у власність. Тому, судом першої інстанції помилково не було застосовано позовну давність, оскільки початок перебігу строку звернення до суду рахувався з 2018 року.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження права власності Сільськогосподарського кооперативу «Україна» на спірну земельну ділянку.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бартош-Стрєльникової Т. М. залишено без задоволення, а рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суд від 16 квітня 2025 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бартош-Стрєльникова Т.М., доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 49, 49 зв., том 3).

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до державного акта на право колективної власності на землю від 15 травня 1995 року серії ДП КДСП «Україна» передано у колективну власність 4229,70 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом (а.с. 32-36).

Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 14 травня 1996 року №317/4-р «Про зміни в землекористуванні КДСП «Україна» вилучено 100,00 га земель із землекористування КДСП «Україна» і переведено їх в землі запасу районної Ради (а.с. 38, том 1).

Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20 грудня 1996 року №830-р «Про виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельний пай членам КДСП «Україна» Магдалинівського району» вилучено із земель колективної власності 238,00 га земель в резервний фонд, переведено в землі загального користування 537,10 га. Площа сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність, що підлягають паюванню, 3261,00 га (а.с. 39, том 1).

До матеріалів справи долучено Статут КДСП «Україна» (а.с. 9-17, том 1).

Відповідно до підпункту 6.1 Статуту КДСП «Україна» землі належать підприємству на праві колективної власності, що підтверджується державним актом. Це право зберігається при входженні його до складу об`єднань та інших формувань.

Згідно з підпунктом 10.3.14 Статуту КДСП «Україна» загальні збори членів підприємства приймають рішення про ліквідацію і реорганізацію (злиття, поділ, виділення, перетворення) підприємства.

Рішенням загальних зборів КДСП «Україна» від 05 лютого 2000 року (протокол №2) реорганізовано КДСП «Україна» та створено на його базі СК «Україна» (а.с. 19-20, том 1).

Відповідно до підпункту 1.2 статуту СК «Україна», затвердженого Установчими зборами від 05 березня 2000 року (протокол №3), зареєстрованого Магдалинівською районною державною адміністрацією 03 березня 2000 року, СК «Україна» є правонаступником КДСП «Україна», його прав та обов`язків, основних та оборотних засобів (а.с. 21-30, том 1).

До матеріалів справи долучено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 (а.с. 168-208, том 1).

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 25.10.2016 року №99-415-99.3-2949/2-16, виданої відділом Держгеокадастру у Магдалинівському районі Дніпропетровської області ОСОБА_1 , земельна ділянка, яка планується для відведення у власність площею 2,00 га, розташована на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту), форма власності державна, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення 16.00 «Землі запасу», угіддя господарські будівлі та двори (а.с. 178, том 1).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 05 грудня 2016 року №4-8728/15-16-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням (01.03) для ведення особистого селянського господарства (а.с. 182, том 1).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14 серпня 2017 року №4-5159/15-17СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,00 га, в тому числі землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами 2,00 га, кадастровий номер :01:001:0347, із земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 42-42зв, 44-47, том 1).

Висновком експерта від 24 жовтня 2023 року №5108/5109-22 за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою встановлено, що існує порушення меж (накладання) земельних ділянок, що були передані у колективну власність відповідно до державного акта на право колективної власності на землю від 15 травня 1995 року серії ДП, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії МД №263, що виданий КДСП «Україна» Магдалинівського району Дніпропетровської області, та виділеній (переданій) у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :1:001:0347, відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Мар`ївська сільська рада, виготовленого фізичною особоюпідприємцем (далі ФОП) ОСОБА_2 ; план-схеми розташування земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0347, додаток 1 та продовження додатку 1. Однак неможливо надати відповідь на поставлене питання, чи є порушення меж (або накладання) земельних ділянок, що перебувають у колективній власності СК «Україна» (), при виділенні у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :01:0001:0347, відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів, оскільки експерту заборонено вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта, та з`ясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами (а.с. 92-118, том 2).

Висновком експерта від 24 жовтня 2023 року №5108/5109-22 також встановлено, що кадастровий план земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0347; схема перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість), які наявні в копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 (01.03) для ведення особистого селянського господарства за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, Мар`ївська сільська рада виготовленого ФОП ОСОБА_2 у 2017 році не погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що звертаючись до суду із позовом, СК «Україна» стверджував, що він є правонаступником КДСП «Україна»; стверджував, що до позивача перейшло право власності на земельну ділянку, загальною площею 93,0 га, для вирощування сільськогосподарської продукції, що розташована на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала КДСП «Україна».

Відповідно до статті 37 ЦК Української РСР у відповідній редакції станом на час виникнення спірних правовідносин (2000 рік), юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання); при злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходять до новостворених юридичних осіб; при приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої; майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Згідно з положеннями Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносини) колективне підприємство визначено як вид підприємств в Україні; ліквідація та реорганізація яких, відповідно до статті 34 (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) здійснюється за рішенням власника з дотриманням вимог антимонопольного законодавства, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду; підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України; при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Статтею 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (у редакції на час припинення КДСП «Україна») визначено, що реорганізація (злиття, приєднання,поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. У разі злиття підприємства з іншим підприємством усі майнові права та обов`язки кожного з них переходять до новоствореного підприємства. У разі поділу підприємства до новостворених підприємств переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) відповідних частинах майнові права і обов`язки реорганізованого підприємства. При перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Таким чином, за положенням наведених норм права при злитті, приєднанні чи перетворенні підприємства правонаступник реорганізованого підприємства отримує за передаточним балансом його зобов`язання та майно.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

СК «Україна» вважав, що факт того що він є правонаступником КДСП «Україна» підтверджується протоколом №2 загальних зборів КДСП «Україна» від 05 лютого 2000 року та статутом СК «Україна».

Крім того, позивач посилався на єдиний для КДСП «Україна» та СК «Україна» ідентифікаційний код в ЄДР.

Однак, на підтвердження наявності та обсягів правонаступництва позивачем не надано доказів прийняття загальними зборами членів КДСП «Україна» рішення щодо передачі залишку майна КДСП та земель, що не підлягали розпаюванню і не були розпайовані, підприємству СК «Україна» як правонаступнику на підставі норм Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Апеляційний суд також відхиляє обґрунтування позовної заяви про те, що підпунктом 1.2 Статуту СК «Україна» підтверджується позивач є правонаступником КДСП «Україна», оскільки статут юридичної особи є одностороннім актом цієї юридичної особи, який не є підставою правонаступництва щодо іншої юридичної особи, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону.

Крім того, згідно з Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі майна радгоспів. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, який додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Указом Президента України від 03 грудня 1999 року №1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» передбачалося реформування протягом грудня 1999 року - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом: забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності.

Отже, відповідно до зазначених Указів Президента України паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність, зокрема, колективним сільськогосподарським підприємствам.

Позивач не довів, а судом не встановлено, яким чином у СК «Україна» могли залишитися у власності спірні землі сільськогосподарського призначення, які не підлягали розпаюванню, не були розпайовані. При цьому, передання сільськогосподарських угідь від колективного сільськогосподарського підприємства до власності юридичної особи, землі якої не підлягають розпаюванню відповідно до вказаних указів, спричинило б порушення прав членів колективного сільськогосподарського підприємства на одержання відповідних земельних ділянок.

Таким чином, позивачем не надано суду доказів того, що на момент передачі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_1 , СК «Україна» було власником чи користувачем відповідної земельної ділянки на законних підставах.

Позивач наголошував, що відповідно до даних ЄДР СК «Україна» є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 00429499, за яким раніше було зареєстровано КДСП «Україна», що, в свою чергу, також указує на обставини правонаступництва.

Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України (ч. 3 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», у редакції на час припинення КДСП «Україна»).

Так, ЄДР є компонентом інфраструктури державної статистики. На його основі органи статистики забезпечують ведення державного обліку та ідентифікацію суб`єктів господарської дальності, однак повноваженнями на проведення реєстраційних дій щодо підприємства не наділені.

Функція органів статистики щодо ведення ЄДР визначена Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №118 (у новій редакції постановою Кабінету Міністрів України від 22

червня 2005 року №499, далі - Положення про ЄДР).

Відповідно до пункту 6 Положення про ЄДР (у чинній редакції) ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним; у разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код; у разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом; в інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.

Відповідно до пункту 15 Положення про ЄДР (у редакції станом на день створення СК «Україна») ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб`єктом протягом усього періоду його існування; у разі перереєстрації (створення) суб`єкта господарської діяльності, що є правонаступником прав і майнових зобов`язань свого попередника, за ним зберігається ідентифікаційний код попередника.

Отже, відповідно до наведених норм ідентифікаційний код юридичної особи має бути унікальним, а присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником новоствореної юридичної особи, не допускається. Водночас помилкове присвоєння новоствореній юридичній особі ідентифікаційного коду іншої юридичної особи, яка не є правопопередником цієї новоствореної юридичної особи, свідчить про порушення законодавства, але така помилка не є підставою правонаступництва.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що КДСП «Україна» раніше було зареєстровано з ідентифікаційним кодом 00429499. Статут вказаного кооперативу не містить такої інформації. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №680635 від 08.07.2024 року, інформація про КДСП «Україна» у цьому реєстрі відсутня.

Згідно з підпунктом 2.1 Статуту СК «Україна», затвердженого Установчими зборами від 05.03.2000 року (протокол №3), зареєстрованого Магдалинівською районною державною адміністрацією 03.03.2000 року, засновники кооперативу є особи перераховані в Установчій угоді.

Пунктом 5.1 вказаного вище статуту встановлено, що кооператив є власником майна, наданого йому засновниками у власність, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Джерелами формування коштів і майна СК «Україна» є: гроші, матеріальні внески, майнові і земельні паї засновників; дохід, отриманий від господарської діяльності; інші джерела не заборонені чинним законодавством (підпункт 5.2 статуту СК «Україна» 2000 року).

Підпунктами 7.1, 7.2 вказаного вище статуту встановлено, зокрема, що у своїй діяльності СК «Україна» використовує землі, які складаються із земельних паїв членів, а також орендованих земель та інших фізичних осіб. Документами на право використання землі в Кооперативі є сертифікати на право на земельну частку (пай) чи Державний акт на право власності на земельну ділянку члена товариства, а також договори оренди, оформлені у встановленому чинним законодавством України порядку.

Позивачем також не надано суду належним чином завіреної копії переліку засновників кооперативу СК «Україна» на час його створення (Установчої угоди), доказів внесення засновниками земельних паїв, тощо.

Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правонаступництво після КДСП «Україна», а також наявності у СК «Україна» права власності (користування, оренди, тощо) на спірну земельну ділянку.

За таких обставин, виходячи з викладеного вище, апеляційним судом встановлено, що позивачем не доведено, що до позивача перейшло право власності на земельну ділянку згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за МД №263, що розташована на території Мар`ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала КДСП «Україна», до складу якої входить передана Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_1 спірна земельна ділянка, - апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для витребування на користь СК «Україна» земельної ділянки, площею 2.0000 га, кадастровий номер :01:001:0347.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №907/29/19, а також у подібних справах у постановах Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі №683/1501/20, від 15 червня 2022 року у справі №683/1504/20.

Апеляційний суд також звертає увагу, що висновком експерта №5108/5109-22 від 24.10.2023 року не встановлено перебування спірної земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0347, у власності позивача.

Як зазначено у дослідній частині вказаного вище висновку, згідно з пунктом 2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5), експерту забороняється вирішувати питання, що виходять за межі кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, у тому числі з питань права.

Висновок експерта №5108/5109-22 від 24.10.2023 року про те, що кадастровий план земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0347; схема перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), які містяться в копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 2017 року, не погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів, - не є підставою для витребування спірної земельної ділянки на користь позивача.

СК «Україна» не довів наявності у нього власного суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу щодо спірної земельної ділянки як обов`язкової передумови реалізації права на судовий захист.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що землі колективної власності КДСП «Україна», які належали йому на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ДП від 15 травня 1995 року, перейшли у власність СК «Україна» та про наявність підстав для витребування на користь позивача земельної ділянки, площею 2.0000 га, кадастровий номер :01:001:0347.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бартош-Стрєльникова Тетяна Миколаївна, задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2024 року скасувати.

У задоволенні позову Сільськогосподарського кооперативу «Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Судді: