Справа № 523/157/24
Провадження №2/523/3830/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 9 цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

УСТАНОВИВ:

04 січня 2024 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 25746,06 грн за опалення та гаряче водопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за вищевказаною адресою, в якій мешкає відповідачка та є споживачем послуг. Отримуючи послуги з постачання теплової енергії, ОСОБА_1 своєчасно не сплачує їх вартість, в результаті чого станом на 01 липня 2023 року у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 25746,06 грн, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

24 жовтня 2024 року суд ухвалив заочне рішення, яким стягнув із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за теплову енергію у розмірі 25746,06 грн та судовий збір 2684 грн.

Ухвалою від 02 квітня 2025 року за заявою ОСОБА_1 суд скасував заочне рішення від 24 жовтня 2024 року та призначив судовий розгляд.

З урахуванням встановлених обставин у ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення, позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачки заборгованість, яка виникла станом на 21 липня 2021 року у розмірі 15438,59 грн.

05 листопада 2025 року представник відповідачки адвокат Байло Є.С. просив застосувати строк позовної давності з огляду на таке.

Строк на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за періоди: листопад 2006 року по листопад 2009 року у розмірі 2447,58 грн; грудень 2009 року по грудень 2011 року у розмірі 2247,36 грн з урахуванням проведених відповідачкою платежів; січень 2012 по січень 2015 року у розмірі 8122,85 грн пропущено.

Таким чином, вимога про стягнення у судовому порядку заборгованості з відповідачки мала бути заявлена у розмірі 8325,43 грн за період: лютий 2015 рік по квітень 2017 рік у розмірі 8325,43 грн, з урахуванням двох платежів з боку відповідачки у розмірі 1000 грн.

Введенням карантину з березня 2020 року на вимоги позивача з квітня 2017 року, тобто першого щомісячного платежу, строк позовної давності по якому спливав у травні 2020 року, поширюється дія пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Виходячи з того, що позивач звернувся до суду в січні 2024 року, строк позовної давності за вимогами з квітня 2017 року до червня 2020 року, в якому мав бути внесений платіж за травень 2020 року, також сплив, а тому до цих вимог також мають застосовуватися строки позовної давності.

Звернувшись до суду в січні 2024 року, позивач пропустив строк позовної давності за вимогами з липня 2020 року до березня 2021 року, а тому і в цій частині вважаємо за необхідне відмовити в позові з причин пропуску строку позовної давності, про що заявляємо відповідну заяву.

У зв`язку з чим представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позові.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. У матеріалах справи є заяви представників сторін про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була споживачем послуг з опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) з листопада 2006 року.

21 липня 2021 року ОСОБА_1 продала квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Назарчук Н.М.

Відповідачка частково здійснювала оплату спожитих послуг субсидіями та власними коштами.

Згідно з розрахунком позивача за вказаним особовим рахунком КП «Теплопостачання міста Одеси» існує заборгованість відповідачки за спожиту теплову енергію за період з листопада 2006 року до липня 2021 року у розмірі 15438,59 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі).

Згідно зі ст.ст. 68, 162 ЖК України та ст. 45 п. 5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджені постановою КМ України від 21.08.2019 № 830 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 № 630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Враховуючи встановлені обставини судом з`ясовано, що ОСОБА_1 була споживачем КП «Теплопостачання міста Одеси» за адресою: АДРЕСА_1 за період з листопада 2006 року до липня 2021 року.

КП «Теплопостачання міста Одеси» як постачальник теплової енергії свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надавало відповідачці послуги з постачання теплової енергії.

Однак, ОСОБА_1 своїх зобов`язань зі сплати вартості спожитої теплової енергії не виконала, а тому за весь період користування послугами позивача та з урахуванням внесених коштів у неї утворилася заборгованість у розмірі 15438,59 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості.

В силу ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позов давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30 березня 2020 року.

Положеннями п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, і спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України.

Позивач звернувся до суду із позовом 04 січня 2025 року.

З кінця 2012 року і до кінця 2015 року відповідачка не здійснювала оплату послуг за опалення та гаряче водопостачання, тому заборгованість за цей період не підлягає стягненню, оскільки заявлена за межами строку позовної давності.

В 2016 році відповідачка здійснювала оплату послуг частково субсидіями, частково особистими коштами.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України.

Таким чином, підлягають стягненню позовні вимоги за період з жовтня 2014 року до 21 липня 2021 року.

За весь період користування послугами з опалення та гарячого водопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 сплатила 12181,29 грн.

Отже сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 8688,77 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути судовий збір, пропорційно до задоволеної суми у розмірі 1503,04 грн (2684 грн х 56% (8688,77 грн / 15438,59 грн х 100%) / 100%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76,81,89,141, 259, 263-265, 268, 273,279,354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (, місцезнаходження: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65110) заборгованість за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 8688,77 грн та судовий збір у розмірі 1503,04 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення.

Рішення суду складено 10 листопада 2025 року.

Суддя