Справа № 450/4492/25 Провадження № 2-н/450/428/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30 вересня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в :

30.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 116 896,79 грн.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї документи, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У статті 163 ЦПК України закріплено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу. Зокрема, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та в ній повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

У заяві повинно бути зазначено: 1)найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я(прізвище, ім`я та по батькові)(для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження(для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб),ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб-громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3)ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місце знаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, всупереч наведених вимог ст.163 ЦПК України, заявником не долучено до заяви документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, згідно поданої заяви, ОСОБА_1 просить видати судовий наказ про стягнення із ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 116 896,79 грн. Заяву мотивує тим, що у період з 16 травня по 28 листопада 2023 року він перебував у трудових відносинах із ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» на посадах в.о. головного інженера та заступника директора. Під час роботи йому нараховувалася заробітна плата, яка фактично не була виплачена. Факт наявності заборгованості підтверджується довідками Боржника: №14 від 26.05.2025 року, яка охоплює період з серпня 2024 року по квітень 2025 року, та №65, що охоплює період з травня по серпень 2025 року. На підставі першої довідки судом уже було ухвалено рішення про стягнення заборгованості у розмірі 287 955,51 грн. Водночас довідка №65 засвідчує збільшення загальної суми заборгованості до 404 852,30 грн, що свідчить про наявність додаткової заборгованості в розмірі 116 896,79 грн. Заявник вважає, що ця сума не була врахована у попередньому судовому рішенні та підлягає стягненню з боржника в порядку наказного провадження.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник перебував у трудових відносинах з ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно Наказу № 24-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) за підписом директора ДП «Стрийський КХП № 1» Богдана Павлюка від 18.08.2025 року заявника того ж дня звільнено з посади заступника директора на підставі п. 1 ст 36 КЗпП України, заяви про звільнення, з яким згідно підпису ОСОБА_1 він був ознайомлений.

В той же час, обґрунтовуючи вищенаведену заборгованість заявником інших доказів, таких як розрахунковий листок, чи виписки з рахунків, окрім копії довідки № 65 від 31.08.2025 року та № 14 від 26.05.2025 року, виданих директором ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України Богданом Павлюком, суду не надано. А з однієї лише довідки про дохід неможливо встановити, що зазначені у ній суми фактично не були виплачені заявнику, а отже що вони становлять саме заборгованість із заробітної плати, яка підлягає стягненню.

В силу приписів пунктів 4 та 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Водночас пунктом 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За сукупністю обставин, беручи до уваги приписи п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки до заяви не долучено належних беззаперечних доказів на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Таким чином, працівник може звернутися до суду в порядку наказного провадження у разі якщо вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, є безспірною (роботодавець не оспорює ні право вимоги працівника, ні суму заборгованості з виплати заробітної плати), що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ч.2ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги приписи п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки до заяви не долучено належних беззаперечних доказів на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 164, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ДП «Стрийський комбінат хлібопродуктів №1» Державного агентства резерву України.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч.1ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання складом суду, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання суддею, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяІ. І. Мельничук