Провадження №2/523/6084/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2025 р. м. Одеса

Суддя Пересипського районного суду м.Одеси Боков О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підлубного Андрія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Підлубний Андрій Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25.08.2025 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.11.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Підлубний А.М. подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме - квартиру, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 32335625).

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, заявник посилається на те, що 29.08.2007 р. між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 004-г/47, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 439350 грн. строком користування до 27.08.2027р. Крім того, 29.08.2007 р. між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 з метою забезпечення вказаного кредитного договору укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_2 передав Банку в якості іпотеки належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідно до п. 1.5. іпотечного договору станом на дату укладання іпотечного договору була оцінена за вартістю 566907 грн.

24.05.2016 року між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест» укладений договір про відступлення права вимоги за договором кредиту №004-г/47 від 29.08.2007 року та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, який укладено між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2

24.05.2016 року між ТОВ «Факторингова компанія «Смарт Капітал Інвест» та ОСОБА_1 укладено договір № 24/05/2016-2 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ОСОБА_1 перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за д кредитним договором №004-г/47 від 29.08.2007 року в сумі 729319,42 гривень, з яких заборгованість за основною сумою кредиту - 415551,70 гривень, заборгованість за відсотками 265319,42 гривень, заборгованість за комісіями - 48736,84 гривень.

20.03.2018 р. відповідачу було направлено досудовому вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте до цього часу заборгованість не погашена.

29.03.2019 р. державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєва Ю.С., на підставі іпотечного застереження передбаченого пунктом 4.2 іпотечного договору здійснила державну реєстрація прав власності за ОСОБА_1 на квартиру (номер запису про право власності 31342639), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/6950/23 від 22.01.2025 року вищевказане рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєвої Ю.С. визнано протиправним та скасовано та витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Постановою Одеського апеляційного суду від 25.09.2025 року по справі № 523/6950/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22 січня 2025 року залишено без змін.

Під час звернення стягнення на предмет іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , обтяження іпотекою було припинено. Суд скасував рішення державного реєстратора на підставі якого звернено стягнення на предмет іпотеки, витребував предмет іпотеки від останнього набувача та поновив права власності ОСОБА_2 на квартиру, яка була предметом іпотеки. ОСОБА_2 поновив, вільне від обтяжень іпотекою, право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, але по теперішній час не виконав основне зобов`язання перед позивачем за договором кредиту.

Припинення державної реєстрації обтяження іпотекою на квартиру, яка передана ОСОБА_2 в іпотеку, порушує права іпотекодержателя, ОСОБА_1 , оскільки позбавляє останнього забезпечення виконання основного зобов`язання та можливості звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на теперішній обтяження іпотекою №10532124 не відновлено в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується інформаційною довідкою №428822643 від 27.05.2025 р., у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися із позовом до суду визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна. Разом з тим, зазначив, що відповідач може відчужити об`єкт нерухомого майна та тим самим ускладнити процес вирішення спору, а також зробить неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог ,а тому просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості заходів забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Аналіз вище вказаних норм права та правових висновків викладених у постановах Верховним Судом свідчить проте, що суд забезпечуючи позов повинен враховувати співмірність заходів забезпечення позову та заявлених позовних вимог позивача.

Враховуючи, що забезпечення позову у вигляді відчуження нерухомого майна за своїм змістом подібне до заявлених позовних вимог про визнання за позивачем належного іпотекодержателя, яке в подальшому може призводити до обмеження прав відповідача щодо повного розпорядження, а саме відчуження у будь який спосіб, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Задовольняючи заяву частково, суд виходить з того, що представником позивача не конкретизовано яких саме дій можуть бути додатково вчинені відповідачем, та на що вони можуть впливати приймаючи рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер відомостей про речове право 32335625) а також не надано жодних доказі з даного приводу.

Тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірного об`єкту нерухомого майна, що у випадку задоволення позову унеможливить ефективне відновлення прав позивача.

За таких обставин, суд вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.149-154, 157 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Підлубного Андрія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє Підлубний Андрій Миколайович до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права іпотекодержателя щодо іпотечного майна задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме встановити заборону відчуження будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М.Боков