Справа № 136/1899/25
провадження № 2/136/703/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на весь житловий будинок з усіма господарськими будівлями який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 - після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки будинку в АДРЕСА_1 , після якого позивачка спадщину прийняла. Своїм заповітом він заповів мені усе майно позивачу. 25. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина також у вигляді частки житлового будинку який розташований в АДРЕСА_1 - після смерті якої позивачка також спадщину прийняла.

Однак при оформленні будинку на мене позивача розташованого по АДРЕСА_1 , - нотаріусом було відмовлено мені у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків на вищевказаний будинок так як виявилось, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить покійному батькові не представляється можливим.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за його відсутності, позов просили задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, без сторін, не здійснюючи фіксування судового засідання.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд встановив, що згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на житловий будинок виданого виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради 09 вересня 1991 р., на підставі рішення Липовецької районної ради №131 від 30.05 1985 р. та рішення Лукашівської сільської ради, ціле домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою №09-17-01/10/271 від 23.09.2025 р. станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги №14 особовий рахунок № НОМЕР_2 житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів. Склад двору: голова колгоспного двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , за життя він склав заповіт яким заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на момент смерті, заповідає позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 за життя вона склала заповіт яким заповіла позивачу все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповідає позивачу

Разом з тим, позивач протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з метою оформлення її спадщини. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вищевказаний житловий будинок через відмову нотаріуса, пов`язану з тим, що він належав колгоспному двору.

Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні.

Зібрані у справі докази підтверджують, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 .

Позивачка спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 прийняла, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості за наведених вище підстав.

З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду.

Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю і не заперечували проти задоволення позовних вимог.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»).

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 200, 206, 259, 263, 265 - 269 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на цілий житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 по спадкуванню за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Учасники цивільного процесу:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 );

Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницького району, Вінницької області, ЄДРПОУ - 04325957).

Суддя Дмитро КРИВЕНКО