КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лєман Наталії Геннадіївни на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») - Драган Ю.О. звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовувала тим, що 15 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6769176.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-01/2024.

21 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79578995.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21.

15 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2793598.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21.

Відповідно до умов вищезазначених договорів ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача ОСОБА_1 .

Всупереч умовам договорів позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своїх зобов`язань, після відступлення права грошової вимоги до відповідача не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Драган Ю.О.просила суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість:

- за Договором позики № 6769176 в розмірі 14 840,00 грн, з яких: 5 600,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 9 240,00 грн - заборгованість за процентами за користування позикою;

- за Договором позики № 79578995 в розмірі 12 022,80 грн, з яких: 3 728,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 8 294,80 грн - заборгованість за відсотками;

- за Договором позики № 2793598 в розмірі 27 980,00 грн, з яких: 7 600,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 20 380,00 грн - заборгованість за відсотками,

що разом становить 54 842,80 грн, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості у розмірі 54 842,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі №761/11557/25 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Лєман Н.Г. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежними позивачем за позовними вимогами до відповідача про стягнення за договорами № 6769176 від 15 січня 2024 року, № 79578995 від 21 січня 2024 року та № 2793598 від 15 лютого 2024 року, оскільки первісні кредитори передали позивачу недійсні, неіснуючі на момент передачі права вимоги, тому позов про стягнення заборгованості за вказаними договорами пред`явлений безпідставно.

В апеляційній скарзі вказано, що в суду першої інстанції не було підстав ухвалювати заочне рішення, оскільки відповідачу по справі не було відомо про час і місце розгляду справи, оскільки відповідно до витягу з реєстру територіальної громади відповідач з 23 квітня 2025 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Лєман Н.Г. вважає, що судом першої інстанції було порушено територіальну юрисдикцію (підсудність), встановлену ч. 1 ст. 27 ЦПК України, оскільки її довіритель зареєстрований та проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунова А.В. звернулась до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року залишити без змін.

У відзиві звертає увагу на те, що позивачем надано достатньо доказів для підтвердження переходу права вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»за договорами позики.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи судом апеляційної інстанції здійснюється без повідомлення учасників справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог стороною позивача, також зазначив, що відповідач, в свою чергу, не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування доводів позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем було укладено договір позики № 6769176, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 5 600, 00 грн, строком на 75 днів.

11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-01/2024 до умов якого ТОВ «Маніфою» відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором позики від 15 січня 2024 року.

Відповідно до Реєстру боржників № 6 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14840,00 грн, з яких: 5 600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9240,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

21 січня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №79578995, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 14 днів.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором позики від 21.01.2024р.

Відповідно до Реєстру боржників №27 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12022,80 грн, з яких: 3728,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8294,80 грн - сума заборгованості за відсотками.

15 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 2793598, відповідно до якого відповідачу видано кредит в розмірі 8000,00 грн строком на 25 днів.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу право вимоги до відповідача за договором позики від 15 лютого 2024 року.

Відповідно до Реєстру боржників №28 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27980,00 грн, з яких: 7600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20380,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, за трьома вказаними кредитними договорами заборгованість відповідача перед кредитними установами, правонаступником яких є позивач, становить 54842,80 грн.

Із даних розрахунків по кожному кредитному договору вбачається, що нарахування жодних штрафних санкцій, в тому числі пені, не здійснювалось.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №624024, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 512 ЦК України, передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Укладені договори позики № 6769176 від 15 січня 2024 року, № 79578995 від 21 січня 2024 року, № 2793598 від 15 лютого 2024 року підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача.

Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про Захист персональних даних».

Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, клієнт підтвердив, що він ознайомився, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, що передбачена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.

На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказані вище кредитні договори підписані відповідачкою електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, та про те, що позичальник всі умови договорів цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

З досліджених судом доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем доведено неналежне виконання своїх зобов`язань за договорами позики № 6769176, № 79578995, № 2793598, у відповідача утворилась заборгованість.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів належного переходу прав вимоги до відповідача, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

11 січня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (цiна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третiх осiб -Боржникiв, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та iншi платежi, право на одержання яких належить Клiєнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників №6 від 21 серпня 2024 року до Договору факторингу №11- 01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14840,00 грн, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором позики №6769176 від 15 січня 2024 року, укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вже після укладення вказаного договору позики та настання строку виконання зобов`язання за ним, що спростовує доводи відповідача про недоведеність факту переходу прав вимоги ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21.

Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п.9.1 Договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №7 від 13 червня 2022 року, даний Договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік.

Відповідно до Реєстру боржників №27 від 19 липня 2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12022,80 грн, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором позики №79578995 від 21 січня 2024 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вже після укладення вказаного договору позики та настання строку виконання зобов`язання за ним, що спростовує доводи відповідача про недоведеність факту переходу прав вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до Реєстру боржників №28 від 25.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27980,00 грн, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором позики №2793598 від 15 лютого 2024 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вже після укладення вказаного договору позики та настання строку виконання зобов`язання за ним, що також спростовує доводи відповідача про недоведеність факту переходу прав вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, на підставі вищевказаних Договорів факторингу позивач одержав від первісних кредиторів право вимоги по заборгованості відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності права вимоги у позивача до відповідача зі звернення з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики № 6769176 від 15 січня 2024 року, № 79578995 від 21 січня 2024 року, № 2793598 від 15 лютого 2024 року.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1224267 від 24 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі матеріали позовної заяви надсилались відповідачеві поштовим відправленням на адресу: АДРЕСА_2 .

Однак, поштове відправлення було повернуто до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Питання поважності причин неотримання поштового повідомлення суду першої інстанції є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 провадження №61-11723св22.

Посилання сторони відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідач зареєстрований та проживає з 23 квітня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, апеляційний суд критично оцінює, оскільки станом на дату подачі позову до суду та станом на витребування судом першої інстанції з Єдиного державного демографічного реєстру даних щодо місця проживання відповідача, останній був зареєстрованим в АДРЕСА_2 , що також спростовує доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції територіальної юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність права вимоги до відповідача.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням недоведеності позовних вимог обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Так як, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лєман Наталії Геннадіївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар