Справа № 703/6302/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

12 вересня 2025 року, поштовим відправленням, на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , в якій останній просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 209 356 гривень 40 копійок, а також судовий збір в розмірі 2093 гривні 56 копійок.

Позов обґрунтовує тим, що 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея на вул. Миру, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обставини, та під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , правомірно володів та керував ним, на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року, категорії В, С, D, Е, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , дата реєстрації 29 лютого 2020 року, позивач ОСОБА_1 .

Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив вимог п.2.3 «б», 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Дані обставини були встановлені Смілянським міськрайонним судом Черкаської області та викладені в постанові від 26 грудня 2023 року у справі №703/5932/23 провадження 3/703/2883/23, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У зв`язку з цим, 16 січня 2024 року позивачем було заповнено й направлено на адресу ТОВ «СГ «Оберіг» заяву про виплату страхового відшкодування. Також, позивачем 02 лютого 2024 року ТОВ «СГ «Оберіг» було направлено копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року у справі №703/5932/23, провадження 3/703/2883/23.

Як відомо позивачу, за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_3 , яка є власницею автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, д.н.з. НОМЕР_2 , ТОВ «СГ «Оберіг», відшкодувало 160 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного судовим експертом Петрушанком В.Ф. 18 грудня 2023 року, вартість матеріального збитку КТЗ автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756 гривень 40 копійок та дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження.

Також, під час здійснення вищевказаного експертного дослідження було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 851 495 гривень 60 копійок, що значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди та є економічно необґрунтованим. Таким чином, доведено та є підстави стверджувати, що автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 грудня 2023 року з вини ОСОБА_2 , фізично знищений.

Окрім цього, на підставі заяви власниці пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 , було проведено експертне дослідження по питання: яка орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди 14 грудня 2023 року? За результатами цього дослідження судовим експертом Петрушанком В.Ф. 19 березня 2025 року складено висновок експерта №52 про визначення вартості колісного транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 . Згідно даного висновку орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням механічних пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400 гривень 00 копійок.

Знищений автомобіль марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний № НОМЕР_2 , залишився у його власниці ОСОБА_3 . Бажання викупити вказаний, фізично знищений автомобіль ОСОБА_2 не виявив.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч.1 ст.1194 ЦК України, позивач вважає, що розмір завданої йому матеріальної шкоди становить: 1) 472 756 гривень 40 копійок (вартість автомобіля до ДТП) 103 400 гривень 00 копійок (вартість автомобіля після ДТП 14 грудня 2023 року) = 369 356 гривень 40 копійок різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП; 2) 369 356 гривень 40 копійок (різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП) 160 000 гривень (сума страхового відшкодування) = 209 356 гривень 40 копійок розмір майнової шкоди завданої внаслідок ДТП.

Позивач вважає, що він, як особа, яка на достатніх правових підставах володіла автомобілем марки Mersedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та якому неправомірними діями ОСОБА_2 завдано майнових збитків, в розмірі 209 356 гривень 40 копійок, має право звернутися до суду за захистом належних йому прав на підставі ст.396 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, позивачу право на подання до суду відповіді на відзив, а третій особі право на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву, та встановлено для цього відповідні строки.

29 вересня 2025 року, в установлений судом строк, на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позов, в якому останній повідомив суд, що 13 березня 2024 року представником ОСОБА_3 було подано тотожній позов справа №703/1067/24, у даній справі 12 листопада 2024 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було винесено рішення, яке 14 січня 2025 року було переглянуто у апеляційній інстанцій (постанова Черкаського апеляційного суду, номер провадження 22-ц/821/181/25) й 14 січня 2025 року рішення набрало законної сили. Всі матеріали даної справи зберігаються в Смілянському міськрайонному суді. Отримати інформацію щодо справи можна в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі Судової влади України. Зауважує, що ОСОБА_1 (позивач), являється чоловіком ОСОБА_3 (третьої особи), про це свідчить позовна заява по тотожній справі №703/1067/24. Згідно ухвали суду від 16 вересня 2025 року по позову, що розглядається, ОСОБА_3 за ініціативою суду залучили до участі у справі як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, оскільки рішення по справі може вилинути на її права та обов`язки, так як вона є власником знищеного транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 . Отже, фактично сторони спору, який розглядається й позову по справі №703/1067/24 збігаються. Тому рішення Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2025 року по справі №703/1067/24 (провадження №22-ц/821/181/25), яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Також зазначає, що ОСОБА_1 (позивач), згідно наданої стороною позивача копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ухали суду від 16 вересня 2025 року по позову, що розглядається, не є власником знищеного транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 . Передача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу іншій особі, згідно п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на який посилається позивач, не є підставлю для права володіння чужим майном. Даний пункт Правил дорожнього руху говорить лише про можливість передачі керування транспортним засобом іншій особі, яка має відповідні дозвільні документи.

Щодо знищення майна, то ця підстава у всіх випадках тягне за собою припинення права володіння. Транспортний засобів МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 , згідно матеріалів позову, є знищеним. До такого ж висновку прийшов Черкаський апеляційний суд у своїй постанові від 14 січня 2025 року по тотожній справі №703/1067/24, провадження 22-ц/821/181/25.

Наголошує, що позивач за будь-яких обставин не має права володіння транспортним засобом МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 , так як на момент подання позову транспортний засобів вважається знищеним, а матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача підстав на таке право. Тому такий позивач вважається неналежним. За відсутності у позивача порушеного права, яке б могло бути відновлено судом у даній справі, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

За вказаних обставин, відповідач ОСОБА_2 просив суд закрити провадження у справі або відмовити у задоволенні позову.

До відзиву додано копію позовної заяви представника ОСОБА_3

06 жовтня 2025 року, на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про долучення доказів, якому останній просить суд: долучити до матеріалів справи у якості доказів загальновідомі факти, твердження та документи, описані в даному клопотанні; у зв`язку з неможливістю отримання ним офіційної інформації від державних реєстрів та установ, для додаткового підтвердження, описаних у клопотанні фактів, зробити відповідні запити: щодо реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_1 , щодо приналежності абонентської скриньки (а/с, індекс 09117), яку вказав ОСОБА_1 у вступній частині позовної заяви по справі, що розглядається.

У вказаному клопотанні відповідач ОСОБА_2 повідомляє суд, що під час направлення відзиву на позовну заяву засобами поштового зв`язку, йому стало відомо, що абонентська скринька (а/с 349), яку вказав позивач ОСОБА_1 у вступній частині позовної заяви по справі, що розглядається, зарезервована за ОСОБА_4 . Це адвокат, який був представником позивача у тотожній справі №703/1067/24, в якій ОСОБА_3 була позивачем. На даний факт також вказує однаковий поштовий індекс (09117), який був вказаний позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, що розглядається та представником позивача (адвокатом Кузьменком Є.О.) у позовній заяві по тотожній справі №703/1067/24. Наголошує, що адреса місця проживання, яку вказав позивач ( АДРЕСА_1 ), є будинком з офісними приміщенням. Це загальновідомий факт, отримати інформацію щодо будівлі можна в мережі Інтернет. Така завідомо неправдива інформація суду була надана свідомо, так як позивач не може не знати, де знаходиться його місце проживання. Це також підтверджується копією листа ОСОБА_1 від 02 лютого 2024 року до ТДВ «СГ «Оберіг», де вказана зовсім інша адреса проживання ( АДРЕСА_2 ), яка збігається з адресою ОСОБА_3 в позові, що розглядається. Вважає, що сторона позивача свідомо надала суду завідомо неправдиву інформацію, яка може істотно вплинути на розгляд справи при вирішенні питання тотожності позовів по справах №703/1067/24 та №703/6302/25.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року вирішено клопотання відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково, приєднано до матеріалів справи клопотання відповідача про долучення доказів та врахувати викладені у нього обставини при розгляді заяви відповідача про закриття провадження у справі, у задоволенні іншим вимог клопотання відмовлено.

13 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року вирішено відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив залишити без розгляду.

15 жовтня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_2 на відповідь на відзив, які сформовані у вказаній системі» 14 жовтня 2025 року. У даних запереченнях відповідач ОСОБА_2 зазначає, що згідно ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження у даній справі від 16 вересня 2025 року було надати п`ятиденний строк щодо подання до суду відповіді на відзив з дня отримання відзиву. Згідно трекінгу із веб-сайта АТ «Укрпошта», відправлення з відзивом позивач отримав 30 вересня 2025 року, отже кінцевим строком подання відповіді на відзив було 05 жовтня 2025 року. Відповідь на відзив датована 06 жовтня 2025 року, а подана до відділення АТ «Укрпошта» 07 жовтня 2025 року. Тобто позивач у будь-якому разі пропустив строк подання відповіді на відзив. У той же час доказів поважності пропуску строку для подання відповіді на відзив суду надано не було. Вважає, що суд має підстави залишити відповідь на відзив без розгляду.

Крім того, повідомляє суду, що твердження позивача про відсутність у позовній заяві по тотожній справі №703/1067/24 даних про те, що позивач являється чоловіком ОСОБА_3 не відповідає дійсності. Так, в першому абзаці основного тексту відповідної позовної заяви зазначено: « ОСОБА_2 , 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (чоловіка)…». Зазначає, що позивач у відповіді на відзив фактично визнав, що доручив адвокату Кузьменко Є.О. займатися даним позовом та фактично підтвердив спільне місце реєстрації з ОСОБА_3 . Позивач є фізичною особою, а вказана адреса місця проживання чи перебування, яку зазначив позивач у позовній заяві у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), є будинком з офісними приміщеннями, це загальновідомий факт. Дане приміщення не підпадає під категорію «житловий об`єкт або якийсь житловий об`єкт. Позовна заява, з урахування викладеного, не відповідає п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Звертає увагу суду, що такі обставини й дії сторони позивача безпосередньо суперечать його інтересам та істотно впливають на розгляд питання при вирішенні питання тотожності позовів по справах №703/1067/24 та №703/6302/25, а наведені ним в клопотанні про долучення доказів та даному запереченні, факти, докази, твердження, правові норми свідчать про зловживання стороною позивача процесуальними правами та, навіть, не відповідності позовної заяви нормам ЦПК.

Адвокат Кузьменко Є.О. був представником сторони позивача у тотожній справі №703/1067/24, про це свідчить позовна заява по тотожній справі №703/1067/24, надана суду разом з відзивом на позову заяву по справі, що розглядається. Таким чином, всі твердження, описані ним у відзиві та клопотанні про долучення доказів, на його думку, підтвердили, фактично сторона позивача збігається з позовом по тотожній справі №703/1067/24.

Щодо предмету позову зазначає, що він фактично збігається з тотожним позовом у справі №703/1067/24 це «відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди».

Вважає, що є достатні підстави закриття провадження згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Також заявляє, що позивач за будь-яких обставин не має права володіння транспортним засобом МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 , так як на момент подання позову транспортний засіб вважається знищеним (даний факт відповідач також визнає у відповіді на відзив), а матеріали позовної заяви та подана відповідь на відзив не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача підстав на таке право. Тому позивач вважається неналежним. Передача до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 , з урахуванням викладених вище обставин, які стосуються позивача та третьої особи в даній справі, не є належним доказом того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди дане свідоцтво знаходилося у позивача. За відсутності у позивача порушеного права, яке б могло бути відновлено судом у даній справі, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, відповідач ОСОБА_2 просив суд долучити до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив та залишити відповідь на відзив без розгляду.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у даній справі.

Третя особа ОСОБА_3 письмових пояснень щодо позову та відзиву до суду не подала.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, 09 січня 2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №703/5932/23, 3/703/2883/23, вирішено визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень 00 копійок (а.с.11-13).

Як вбачається з вищевказаної постанови, судом, зокрема встановлено, що ОСОБА_2 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, керуючи автомобілем Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним та не врахував дорожньої обстановки, та під часу руху не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого втратив керування транспортним засобом та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем Mersedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини, які встановленні судом та викладені у вищевказаній постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балакеля, вул. Миру, за участю автомобіля «Mersedes Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 та з вини якого у вказаній дорожньо-транспортній пригоді механічні пошкодження отримали зазначені вище автомобілі, доказуванню у даній цивільній справі не підлягають.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 (а.с.10).

Разом з тим, згідно п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 стверджує, що він на достатній правовій підставі володів та користувався автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на час вчинення відповідачем ОСОБА_2 вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки мав при собі посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року, категорії В, С, D, Е, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , дата реєстрації 29 лютого 2020 року.

Згідно посвідчення водія, яке видане ДАІ МВС-УВС МРЕВ Б. Церква 05 листопада 1998 року на ім`я позивача ОСОБА_1 , останній має право керувати транспортними засобами категорії В, С, D, E (а.с.9).

У постанові Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2023 року, яка набрала законної сили, 09 січня 2024 року, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №703/5932/23, 3/703/2883/23, зазначено, зокрема: «потерпілий ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, а також долучити до матеріалів справи копію відео наданого на флеш носії, на якому зафіксовано факт ДТП», «Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №313165 від 29 листопада 2023 року; рапортом поліцейського СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Федорової Д.К. від 29 листопада 2023 року; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29 листопада 2023 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 29 листопада 2023 року; відеозаписом наданого потерпілим ОСОБА_1 на флеш носієві, на якому зафіксована ДТП» (а.с.11-13).

Відповідно до п.1 розділу IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 та в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються, зокрема: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності).

Враховуючи відомості, які викладені у вищевказаній постанові суду, щодо особи, яка є потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та осіб, у яких відібрано пояснення на місці дорожньо-транспортної пригоди, та приймаючи до уваги відсутність заперечень як відповідача, який є учасником вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, так і третьої особи, яка є власником автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , щодо керування на час виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , саме позивачем ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що водієм автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, між останнім та автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , керував саме позивач ОСОБА_1 .

Згідно п.2.1 «б» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони технічний талон).

Відповідно до санкції частини 1 статті 126 КУпАП, адміністративна відповідальність за даною частиною статті настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Доказів притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок керуванням ним 29 листопада 2023 року о 08 годині 50 хвилин в с. Балаклея, вул. Миру, транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія або реєстраційного документу на даний транспортний засіб, матеріали цивільної справи не містять.

Оскільки факт правомірності користування позивачем ОСОБА_1 , станом на час вчинення відповідачем ОСОБА_2 вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , як відповідачем ОСОБА_2 , так і третьою особою ОСОБА_3 не заперечується, та підстав для піддання даного факту сумніву, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували такий факт, під час судового розгляду судом не встановлено.

Саме по собі твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що передача до суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу МВ Sprinter 313CDi, д.н.з. НОМЕР_5 , не є належним доказом того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди дане свідоцтво знаходилося у позивача, жодним чином не спростовує факт наявності при собі у позивача ОСОБА_1 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , а саме автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , станом на час виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такий факт встановлено судом на підставі інших наявних в матеріалах цивільної справи доказів.

У постанові Верховного Суду України у справі № 6-1365цс17 від 11 жовтня 2017 року зазначено: пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння; за статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом; таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі ст.396 ЦК України; спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху; факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є належним позивачем у даній цивільній справі щодо відшкодування завданої в дорожньо-транспортній пригоді майнової шкоди, внаслідок пошкодження автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , з вини відповідача ОСОБА_2 .

За вказаних обставин суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач ОСОБА_5 є неналежним позивачем у даній цивільній справі.

Згідно ст.979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п.1.8 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, а відповідача ОСОБА_2 не заперечує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг».

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Постановою Правління Національного Банку України від 30 травня 2022 року за №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинна, станом на день виникнення спірних правовідносин) вирішено затвердити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.1.12 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Згідно висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 18 грудня 2023 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 472 756 гривень 40 копійок (а.с.15-32).

Одночасно, суд звертає увагу, що у вищевказаному висновку експерта, а саме у дослідженні за розділі 1.3 «Визначення ринкової вартості КТЗ», судовим експертом визначено ринкову вартість автомобіля MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , на момент пошкодження, яка складає 472 756 гривень 40 копійок, а також вартість відновленого ремонту вказаного автомобіля без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 851 495 гривень 60 копійок.

Враховуючи, що ринкова вартість автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме відповідача ОСОБА_2 , відповідно до висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 18 грудня 2023 року, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди 29 листопада 2023 року, становила 472 756 гривень 40 копійок, та приймаючи до уваги, що, згідно висновку експерта №213 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 18 грудня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, є більшою за вищевказану ринкову вартість цього автомобіля, суд приходить до висновку, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був фізично знищений.

Одночасно, суд звертає увагу, що для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено із ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до висновку експерта №52 про визнання ринкової вартості колісного транспортного засобу MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного 19 березня 2025 року судовим експертом Петрушанком В.Ф., орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу марки MB Sprinter 313CDi, реєстраційний № НОМЕР_2 , з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди на дату 14 грудня 2023 року, заокруглено складає 103 400 гривень 00 копійок (а.с.33-36).

Таким чином, враховуючи, що автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , був фізично знищеним у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 29 листопада 2023 року, та приймаючи до уваги положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 , як особі, яка на достатній правові підставі володіла та користувалася вказаним транспортним засобом на момент вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню різниця між вартістю цього транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка у грошову еквіваленті становить 369 356 гривень 40 копійок (472 756 гривень 40 копійок (ринкова вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, яка відображена у висновку експерта №213 від 18 грудня 2023 року) відняти 103 400 гривень 00 копійок (вартість автомобіля у пошкодженому стані, яка відображена у висновку експерта №52 від 19 березня 2025 року).

При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог вищезгаданої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин) в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному).

Згідно з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №753/11069/16-ц, «якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим».

Верховний суд у своїх постановах від 13 лютого 2019 року у справі №207/2838/15-ц та від 11 січня 2023 року у справі №211/3277/20 зазначив на те, що позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що різниця між вартістю транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , до та після дорожньо-транспортної пригоди, становить 369 356 гривень 40 копійок, при цьому ТДВ «СГ «Оберіг», як страховиком цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , виплачено власнику автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , страхове відшкодування у сумі 160 000 гривень, як про це зазначає у позовній заяві позивача та даний факт не заперечується відповідачем і третьою особою, суд приходить до висновку, що невідшкодована різниця між вартістю транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (чинний на день виникнення спірних правовідносин), з урахуванням часткового відшкодування такої різниці страховиком, становить 209 356 гривень 40 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 .

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 , як на підставу для відмови у задоволенні позовну, на те, що «позивач не має права володіння транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , так як на момент подання позову транспортний засобів вважається знищеними, а матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів щодо наявності у позивача на таке право, тому такий позивач вважається неналежним», оскільки відсутність у позивача ОСОБА_1 права володіння на вищевказаний автомобіль, яким він правомірно користувався в момент дорожньо-транспортної пригоди, в якій цей автомобіль фізично був знищений з вини відповідача ОСОБА_2 , на час подання даного позову до суду, не позбавляє його права на відшкодування майнової шкоди, завданої йому внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та не позбавляє його права на звернення до суду за захистом такого права.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції ID: 1329-4731-3158-0296 від 03 вересня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2093 гривні 56 копійок (а.с.1).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2093 гривні 56 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 5, 7, 13, 76-82, 89, 141,258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 209 356 (двісті дев`ять тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 40 (сорок) копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2093 (дві тисячі дев`яносто три) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок, а всього 211 449 (двісті одинадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко