Справа №345/4937/25
Провадження № 2/345/2216/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

21.11.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Сухарник І.І., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що позивачка у справі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 02.02.2015 по 31.07.2024 працювала у ТОВ «Карпатнафтохім», що підтверджується записами в її трудовій книжці. Згідно наказу від 31.07.2024 №415-к звільнена з 31.07.2024 з посади майстра зміни цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод управління забезпечення виробництв, за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Під час її знаходження у трудових відносинах з ТОВ «Карпатнафтохім», з боку останнього нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, починаючи з вересня 2023 року по 31.07.2024. В зв`язку з існуючою заборгованістю ОСОБА_1 неодноразово змушена була звертатися до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Судовим наказом Калуського міськрайонного суду від 03.04.2024 у справі № 345/2183/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату, за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 54539,86 грн. (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять гривень 86 копійок). Судовим наказом Калуського міськрайонного суду від 28.10.2024 у справі № 345/6021/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату, за період з березня 2024 року по липень 2024 року у сумі 97804,51 (дев`яносто сім тисяч вісімсот чотири гривні 51 коп.). 05.06.2025 та 13.06.2025, на виконання судового наказу від 03.04.2024 у справі №345/2183/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» частково виплатило ОСОБА_1 заборгованість у сумі 31802,01 грн. та 9756,99 грн. відповідно. Таким чином, частково фактичний розрахунок з ОСОБА_1 підприємством було проведено не 31.07.2024, як цього вимагає Закон, а вже після її звільнення з роботи 05.06.2025 та 13.06.2025, що підтверджується банківськими виписками по картковому рахунку позивачки.

Однак, всупереч ст. ст. 116, 117 КЗпП України, підприємством одночасно із виплатою заборгованої заробітної плати, не було виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по дату фактичного розрахунку, але не більше, як за 6 місяців, як це передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Більше того, ТОВ «Карпатнафтохім» не тільки не виплатило позивачці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а навіть не надало на адвокатський запит інформацію про складові виплачених ОСОБА_1 після звільнення коштів: суму цих коштів та за який період їх виплачено; інформацію, чи включено до виплачених після звільнення коштів суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку; довідку про середньоденний заробіток заявниці, обчислений згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, чим грубо порушило норми ст. 117 КЗпП України.

У зв`язку з цим, представник позивача просила суд: витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» довідку про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , обчислений згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100; стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по 31.01.2025, що складає шість місяців з часу її звільнення.

Ухвалою суду від 09.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» довідку про середньоденний заробіток ОСОБА_1 , обчислений згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

01.10.2025 судом отримано від представника позивача заяву про зміну предмету позову, в якій зазначено, що 23.09.2025 на електронну адресу представниці позивачки адвоката Шевченко Н.П. надійшов лист ТОВ «Карпатнафтохім» від 22.09.2025 №302, в якому надано інформацію щодо 6 (шести) адвокатських запитів від 20.08.2025 та довідки про середньоденний заробіток на шістьох колишніх працівників ТОВ «Карпатнафтохім», серед яких і ОСОБА_1 . Оскільки, на момент звернення до суду з позовом у позивачки була відсутня довідка про середньоденний заробіток, тому існує необхідність змінити предмет позову шляхом зазначення конкретної суми заборгованого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по 31.01.2025, що складає шість місяців з часу її звільнення, яку необхідно стягнути з ТОВ «Карпатнафтохім».

Згідно довідки від 16.09.2025 №4/1-137, середньоденний заробіток ОСОБА_1 у ТОВ «Карпатнафтохім», виходячи із розрахунку за травень 2024 та червень 2024 року становить 972 грн. 95 коп. Кількість робочих днів за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 становила 132 дні (22 дні серпень 2024, 21 день вересень 2024, 23 дні жовтень 2024, 21 день листопад 2024, 22 дні грудень 2024, 23 дні січень 2025). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 128429,40 грн. (972,95 грн. середньоденний заробіток * 132 дні).

У зв`язку з цим, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 у сумі 128429,40 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі. Подальший розгляд справи просить проводити без участі позивачки та її представниці.

У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву останній не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження разом із копією позовної заяви із доданими до неї документами відповідачу було направлено, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення, з наступних підстав.

Позивачка у справі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 02.02.2015 по 31.07.2024 працювала у ТОВ «Карпатнафтохім», що підтверджується записами в її трудовій книжці.

Згідно наказу від 31.07.2024 №415-к звільнена з 31.07.2024 з посади майстра зміни цеху нейтралізації і очищення промислових стічних вод управління забезпечення виробництв, за власним бажанням, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Під час її знаходження у трудових відносинах з ТОВ «Карпатнафтохім», з боку останнього нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, починаючи з вересня 2023 року по 31.07.2024.

В зв`язку з існуючою заборгованістю ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду із заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Судовим наказом Калуського міськрайонного суду від 03.04.2024 у справі № 345/2183/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату, за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 54539,86 грн. (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять гривень 86 копійок).

Судовим наказом Калуського міськрайонного суду від 28.10.2024 у справі № 345/6021/24 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату, за період з березня 2024 року по липень 2024 року у сумі 97804,51 (дев`яносто сім тисяч вісімсот чотири гривні 51 коп.).

05.06.2025 та 13.06.2025, на виконання судового наказу від 03.04.2024 у справі №345/2183/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» частково виплатило ОСОБА_1 заборгованість у сумі 31802,01 грн. та 9756,99 грн. відповідно. Таким чином, частково фактичний розрахунок з ОСОБА_1 підприємством було проведено не 31.07.2024, як цього вимагає Закон, а вже після її звільнення з роботи 05.06.2025 та 13.06.2025, що підтверджується банківськими виписками по картковому рахунку позивачки.

Листом ТОВ «Карпатнафтохім» від 22.09.2025 №302 підтверджується, що ОСОБА_1 звільнена 31.07.2024; заробітна плата їй виплачена в червні 2025; середній заробіток за час затримки розрахунку не виплачувався.

Згідно довідки від 16.09.2025 №4/1-137, середньоденний заробіток ОСОБА_1 у ТОВ «Карпатнафтохім», виходячи із розрахунку за травень 2024 та червень 2024 року становить 972 грн. 95 коп.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

В ст.15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст.24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення).

В ст.117 КЗпП України передбачено відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, а саме: у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022р. у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) зроблено наступний висновок: «… стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). …».

Згідно ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р., встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Проведення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з кількості робочих, а не календарних днів, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України №6-195цс14 від 21.01.2015р.

Згідно роз`яснень, викладених в п.6 постанови Пленум Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, нарахування податків та інших обов`язкових платежів проводиться підприємством при виплаті присудженої судом та належної працівнику суми.

Згідно абзацу 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було звільнено відповідачем з роботи 31.07.2024, однак остаточний розрахунок з нею проведено в червні 2025 року.

Останніми двома календарними місяцями роботи, що передують звільненню є відповідно травень 2024 року та червень 2024 року.

Згідно довідки від 16.09.2025 №4/1-137, середньоденний заробіток ОСОБА_1 у ТОВ «Карпатнафтохім», виходячи із розрахунку за травень 2024 та червень 2024 року становить 972,95 грн.

Оскільки відповідно до вимог ст.117 КЗпП України з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за період з 01.08.2024 (наступний робочий день після звільнення) по 31.01.2025 є підставною (6 місяців після звільнення).

Кількість робочих днів за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 становила 132 дні (22 дні серпень 2024, 21 день вересень 2024, 23 дні жовтень 2024, 21 день листопад 2024, 22 дні грудень 2024, 23 дні січень 2025).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 128429,40 грн. (972,95 грн середньоденного заробітку * 132 дні).

Дана сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Податки та збори із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зменшується на суму податків і зборів.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 128429,40 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по 31.01.2025.

Крім того, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір в сумі 968,96 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.141, 258, 259, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (ідентифікаційний код 33129683, місцезнаходження: вул. Промислова, 4, м.Калуш, Калуського району, Івано-Франківської області, 77306) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) 128429,40 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2024 по 31.01.2025.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: