Провадження №2/932/2850/24
РІШЕННЯ

іменем України

21.11.2025 Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Салькової В.С., за участі секретаря судового засідання Щербаченко А.В., представника відповідача адвоката Гусакової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 09.10.2019 відповідач ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631270146 (кредитний договір). За умовами кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредит, а позичальник в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальникові кредиту, у той час як ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого її заборгованість за договором на 22.01.2023 становить 106470,81 грн та складається з: 34769,54 грн простроченого кредиту, 248,38 грн відсотків за користування кредитом, 68558,08 грн тіла кредиту, 2894,81 грн відсотків за прострочене тіло кредиту.

12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджене рішення про зміну найменування на АТ «СЕНС БАНК», відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

На направлену їй банком досудову вимогу відповідач не зреагувала. З огляду на наведене позивач просив суд стягнути з нею на свою користь вказану вище суму заборгованості та судові витрати.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові та в окремій заяві від 05.11.2025 заявлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку.

Представник відповідача адвокат Гусакова О.Б. в судовому засіданні з посиланням на раніше наданий відзив зазначила про невизнання відповідачем позовних вимог.

Так, позивач, вказуючи на укладення кредитного договору з відповідачем, не надав суду доказів вручення картки та докази отримання коштів на неї ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до п.1 Постанови КМУ від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією РФ установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є РФ або такі особи. З цього моменту відповідач не повинна була виконувати будь-які грошові зобов`язання на користь позивача, оскільки його власники є учасниками, пов`язаними з РФ. Тому 20.07.2023 Правлінням НБУ було прийняте рішення №248-рш про виведення з ринку системно важливого банку АТ «СЕНС БАНК». В цьому рішенні йде мова щодо пов`язаності власників опосередкованої істотної участі в АТ «СЕНС БАНК» з РФ, що завдає значного репутаційного ризику та має суттєвий негативний вплив на діяльність банку. В подальшому банк-кредитор був націоналізований і, як стверджує натепер позивач, відповідачеві була направлена вимога про погашення заборгованості, як доказ її направлення надає список поштових згрупованих відправлень «33» з описом вкладення до нього. Вказану вимогу відповідач не отримувала через недобросовісні дії позивача, оскільки в зазначеному списку вказаний контактний номер адресата (відповідача) як «+00», який не належить їй та не відповідає даним, які містяться в її анкеті-заяві. Отже, виникає сумнів щодо фактичного повідомлення відповідача про наявність вимоги. Більш того, цей самий номер зазначений і стосовно інших адресатів у тому ж списку, що свідчить про недостовірність такого доказу та підставу для суду не враховувати його.

Таким чином, з 03.03.2022 і дотепер у відповідача існували об`єктивні причини не виконувати грошові зобов`язання перед позивачем.

Щодо суті позовних вимог позивач посилається на оферту на укладання угоди від 09.10.2019 як на доказ укладення кредитного договору, натомість анкета-заява від 09.10.2019 не містить номеру банківської картки, за якою було встановлено ліміт. З поданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 22.01.2023 вбачається, що останнє погашення тіла кредиту було за період з 09.07.2022 по 08.08.2022 в розмірі 3213,60 грн. Наданий розрахунок не містить математичних формул, знаків, логіки та точності в отриманні арифметичних результатів, за допомогою яких можна було б перевірити розрахунок, ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить, а тому розрахунок позивача відповідач вважає необґрунтованим. Розрахунок також включає прихований розрахунок інших нарахувань, які окремо не заявлені, вимоги включають не тільки суму основного зобов`язання, а й інші нарахування, що є притаманним для кредитних обов`язків. На думку відповідача, розмір основного боргу є меншим, але на скільки встановити з наданого розрахунку неможливо. Позивачем не зазначено природу походження суми відповідно до розрахунку заборгованості, а виконаний розрахунок не є належним доказом, бо доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування первинних банківських операцій, нарахування позичальникові боргу по основній сумі кредиту та процентам.

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме «Умови та правила надання банківських послуг» відповідач зрозуміла, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У відзиві також заявлене, що відповідач розраховує понести витрати на правову допомогу в орієнтовному розмірі 30000,00 грн, докази чого будуть надані протягом 5 днів з моменту прийняття судом рішення.

Просила у задоволенні позову відмовити повністю та судові витрати покласти на позивача.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Справа перебувала в провадженні судді Кондрашова І.А., ухвалою якого від 25.12.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду міста Дніпра від 10.07.2025 №710 через відсторонення судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя справу повторно автоматично розподілене та вона надійшла у провадження судді Салькової В.С.

Ухвалою суду від 16.08.2025 справу прийнято до провадження у спрощеному позовному провадженні та вирішене розглядати її з викликом сторін, призначене судове засідання на 11.09.2025.

11.09.2025 судове засідання відкладене за клопотанням представника відповідача на 11.11.2025.

18.09.2025 надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

11.11.2025 за наслідками розгляду справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення з його проголошенням в судовому засіданні 21.11.2025.

21.11.2025 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 09.10.2019 ОСОБА_1 було підписано Оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631270146 (а.с.40), якою ОСОБА_1 запропонувала Акціонерному товариству «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тип кредиту: кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, мета: для споживчих потреб. Умови споживчого кредиту: відкриття поточного рахунку з електронним платіжним засобом у гривні. В оферті ОСОБА_1 просила повідомити їй реквізити рахунку та випустити міжнародну платіжну картку VISA Platinum строком дії 5 років з моменту випуску. Ліміт кредитної лінії 200000,00 грн з фіксованою процентною ставкою 39,99% річних. тип кредиту «Максимум-готівка», кредитна лінія в розмірі 200000,00 грн, процентна ставка 24% річних, тип ставки фіксована, строк дії платіжної карти 3 роки. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості. Офертою також запропоновано відносини між клієнтом та банком, які не врегульовані Угодою, врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що попередньо ознайомлена в письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту.

АТ «Альфа-Банк» прийняло (акцептувало) пропозицію ОСОБА_1 на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Також 09.10.2019 ОСОБА_1 та представниками АТ «Альфа-Банк» підписано Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», а також підписано Паспорт споживчого кредиту та заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування (а.с.40-зв.-41-зв.).

Про ознайомлення ОСОБА_1 з умовами кредитування свідчить її Підпис у паспорті споживчого кредиту, в якому визначено суму кредиту 50000,00 грн, максимальну суму 200000,00 грн, строк кредиту 12 місяців з можливістю пролонгації, розмір фіксованої процентної ставки 39,99% річних, сума щомісячного платежу 958,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 68,79%, абсолютне значення подорожчення кредиту 290,00 грн на місяць.

Отже, судом встановлено, що 09.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №631270146.

Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав повністю та надав позичальникові можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою VISA Platinum за період з 09.10.2019 по 22.01.2023. Цією ж випискою підтверджується, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, здійснюючи розрахунки карткою та періодично погашала заборгованість, поповнюючи картку (а.с.8-30).

Судом також встановлено, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022.

Відповідач, яка скористалася наданим кредитом, зобов`язання належним чином за договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 22.01.2023 ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 106470,81 грн, яка складається з: 34769,54 грн простроченого кредиту, 248,38 грн відсотків за користування кредитом, 68558,08 грн тіла кредиту, 2894,81 грн відсотків за прострочене тіло кредиту (а.с.48).

21.04.2023 позивачем ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , направлено цінним листом досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань перед АТ «СЕНС БАНК», в списку «33» згрупованих відправлень її номер телефону зазначено як НОМЕР_1 (а.с.39,44-46,50).

V. Оцінка суду

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За положеннями ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За змістом ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша ст.1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) в такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 526 ЦК України визначене, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на те, що відповідач прострочила погашення заборгованості та не повернула позивачеві отримані кредитні кошти, не виконавши взятих на себе за договором зобов`язань, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №631270146 від 09.10.2019 у загальному розмірі 106470,81 грн.

Суд відхиляє посилання відповідача щодо відсутності у неї обов`язку виконувати грошові зобов`язання на користь банку до його націоналізації та на непідтвердження отримання неї досудової вимоги як повідомлення про відновлення обов`язку повертати кредитні кошти, оскільки, по-перше, інформація про націоналізацію банку та всі процеси, що їй передували, знаходиться в загальному доступі та особа, яка має невиконані зобов`язання, має з розумним інтервалом цікавитися відомостями, які мають значення для забезпечення виконання нею наявних зобов`язань. По-друге, досудова вимога, направлена ОСОБА_1 цінним листом за списком «33» згрупованих відправлень від 21.04.2023, який хоча і дійсно містить номер телефону, відомості про існування та належність якого відповідачеві відсутні, направлена на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , і саме цю адресу ОСОБА_1 зазначено у її відзиві на позовну заяву. Таким чином, доводи відповідача суд вважає такими, що спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Також суд відкидає доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості є незрозумілим та неправильним, оскільки вони є безпідставними та спростовуються випискою по рахунку та безпосередньо змістом розрахунку заборгованості, в яких відображені складові заборгованості та періоди нарахувань.

Вказуючи на незрозумілість і неправильність розрахунку, сторона відповідача не скористалася правом заявити клопотання про витребування судом додаткових доказів та не надала контррозрахунку заборгованості, то ж, не спростувала заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості.

Крім того суд зазначає, що згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, долучена позивачем до позовної заяви банківська виписка з рахунку ОСОБА_2 , яка містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включають суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків, є належним та допустимим доказом заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними в постановах від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.

Проаналізувавши доводи сторони відповідача, суд констатує, що відповідач не стверджує, що не укладала кредитного договору та не отримувала кредитних коштів, а лише наводить причини невиконання нею зобов`язань та не згодна з сумою заборгованості, але не довела суду неправильності її нарахування. Разом з тим докази, надані позивачем на підтвердження вимог, є належними, допустимим та достатніми за своїм змістом для задоволення позову та стягнення наявної заборгованості загальною сумою 106470,81 грн.

Що стосується заяви представника відповідача в судовому засіданні про сплив строку позовної давності на момент пред`явлення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч.ч.1,2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Частини 3 та 4 ст.267 ЦК України вказують, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно зі ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин.

Під час дії карантину, встановленого КМУ, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020.

«Карантинні» норми також були установлені п.12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесені зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Позивачем пред`явлено позов до суду 13.09.2024.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, суд вважає, що відсутні правові підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при пред`явленні позову судовий збір в сумі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3,5,10,12,19,76-81,89,95,141,258-259,263-265,274,279,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код за ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №631270146, яка виникла станом на 22.01.2023, у розмірі 106470 (сто шість тисяч чотириста сімдесят) грн 81 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 26.11.2025.

Суддя: В.С. Салькова