Справа № 212/8100/25
У Х В А Л А

21 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Зіміна М.В., з участю секретаря судового засідання Пелешенко К.В.,

за участі: представника відповідача адвоката Попкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Криворізького національного університету до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановив:

14 липня 2025 року Криворізький національний університет звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 31.03.2021 між Криворізьким національним університетом та ОСОБА_1 укладено контракт та призначено на посаду директора Відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» (далі - ВСП «ГФК КНУ»). Між ВСП «ГФК КНУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021, укладений на умовах комерційної пропозиції «Тендерна-Ф» за особовим рахунком № НОМЕР_1 (ККР 79). 22.06.2022 судовим наказом Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/1572/22 стягнуто з Криворізького національного університету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованість за поставлену електричну енергію у сумі 86563,23 грн., пеню в сумі 2825,43 грн., 3% річних у сумі 444,46, грн., інфляційні втрати в сумі 2810,48 грн., судовий збір у сумі 248,10 грн. 05.04.2023 Управління Державної казначейської служби України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу провело примусове стягнення коштів з реєстраційного рахунку Криворізького національного університету у сумі 92891,70 грн. на виконання рішення суду на підставі судового наказу від 22.06.2022 по справі № 904/1572/22.

У зв`язку з неналежним виконанням директором ВСП «ГФК КНУ» господарських зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021, Криворізькому національному університету завдано шкоди у розмірі 92891,70 грн., яку позивач в порядку регресу просить суд стягнути на його користь з директора ВСП «ГФК КНУ» ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

23 липня 2025 року представником позивача до суду надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 31 липня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

06 серпня 2025 року до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України. Рішення по справі №904/1572/22 не містить жодних висновків щодо неправомірності дій ОСОБА_1 на посаді директора ВСП «ГФК КНУ».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві наполягав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Зазначив, що ВСП «ГФК КНУ» не виконало своєчасно господарське зобов`язання за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021 у зв`язку з несвоєчасним бюджетним асигнуванням. Вказав, що відсутні правові підстави для покладення матеріальної відповідальності на нього, як на директора ВСП «ГФК КНУ». В подальшому до судового засідання не з`явився.

Представник відповідача адвокат Попков О.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, виходячи зі змісту позовної заяви, у якій підставами позову вказано неналежне виконанням директором ВСП «ГФК КНУ» Посоховим О.І. господарських зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021, чим Криворізькому національному університету завдано шкоди у розмірі 92891,70 грн. В свою чергу матеріальною підставою позову зазначено норми статті 222 ГК України та статті 1191 ЦК України.

Суд зазначає, що майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Із системного аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, такий спір виник між господарським товариством та його посадовою особою, стосується рішень, дій чи бездіяльності цієї посадової особи на виконання нею своїх повноважень з управління товариством, організацією діяльності товариства.

Частина 1 ст. 95 ЦК України визначає, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Частина 4 ст. 95 ЦК України передбачає, що керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.

Положення про ВСП «ГФК КНУ» уведено в дію наказом ректора Криворізького національного університету від 28.11.2023 № 315 (далі Положення ВСП «ГФК КНУ»).

Так, п. 1.4. Положення ВСП «ГФК КНУ» визначає, що Фаховий коледж є відокремленим структурним підрозділом та здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи, на засадах неприбутковості, має відокремлене майно; може за довіреністю ректора Університету набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді.

Згідно п. 6.1. Положення ВСП «ГФК КНУ» директор фахового коледжу в межах наданих йому повноважень відповідає за результати фінансово-господарської діяльності.

У порядку п. 7.10. Положення ВСП «ГФК КНУ» відносини фахового коледжу з іншими установами, організаціями, підприємствами і громадянами в усіх сферах діяльності здійснюються на основі договорів. (а.с. 11-25)

Наказом Криворізького національного університету № 31кд від 31 березня 2021 року призначено ОСОБА_1 на посаду директора ВСП «ГФК КНУ». (а.с. 44)

Суд зазначає, що послідовна практика Верховного Суду свідчить, що спори між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями такої посадової особи, підлягають розгляду в порядку позовного провадження за правилами господарського судочинства (див., напр.: постанови ВП ВС від 22.10.2019 у справі № Б15/101-08, від 11.12.2019 у справі № 638/15118/16-ц, від 14.04.2020 у справі № 910/12217/19, постанову КГС ВС від 23.10.2024 у справі № 910/2301/24).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу завдано збитків унаслідок неналежного виконанням директором ВСП «ГФК КНУ» Посоховим О.І. господарських зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021.

Також судом встановлено, що позивачем пред`явлено позов саме до директора ВСП «ГФК КНУ» Посохова О.І.

Таким чином, правовідносини, які виникли між Криворізьким національним університетом та директора ВСП «ГФК КНУ» Посохова О.І. щодо відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням господарських зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії № 400198/2021-2 від 02.09.2021, стосуються дій або бездіяльності відповідача під час здійснення своїх повноважень як посадової особи.

Вказані правовідносини за своєю суттю є господарськими.

Викладене свідчить про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Таким чином суд, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, прийшов висновку, що провадження у цивільній справі за позовом Криворізького національного університету до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом Криворізького національного університету до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрити.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 21 листопада 2025 року.

Суддя М. В. Зімін