Справа № 158/1557/22
Провадження № 2/0158/4/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,
представника позивача Войтюк К.О.
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській області Хитрик Н.В.,
представника третьої особи на стороні відповідача СГП ТзОВ «Деметра» - Вовдюка О.І.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сільськогосподарське товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Красневич Олександр Анатолійович, виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області про визнання недійсними наказів, визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та проведеної на його підставі державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку, -
В С Т А Н О В И В
Представник позивача - заступник керівника Луцької окружної прокуратури Волинської області, що діє в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Ківерцівський національний природний парк «Цуманська Пуща» про визнання недійсним наказів, визнання недійсним договорів дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та проведеної на його підставі державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку.
Оскільки невжиття Волинською облдержадміністрацією, як власником (з позиції прокурора) спірної земельної ділянки, протягом розумного строку, після отримання повідомлення про наявність таких порушень, заходів до їх поновлення суперечить інтересам суспільства, вважає за доцільне, з врахуванням положень ст.56 ЦПК України, звернутись до суду із відповідним позовом.
Зважаючи на те, що Парк є територією природо-заповідного фонду загальнодержавного значення охороняється як національне надбання, до нього встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.
Стверджує, що накази Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, якими спірні земельні ділянки передано у приватну власність є незаконними, оскільки розпорядження землями природно-заповідного фонду здійснено поза волею розпорядника - Кабінету Міністрів України. На думку прокуратури, такі Накази суперечать ст.116,122,123,141,149 ЗК України та порушують інтереси держави, що згідно ст.ст.16, 21 ЦК України, ст.ст.21,152,155 ЗК України є підставою для визнання їх недійсними.
Зважаючи, що спірна земельна ділянка на праві власності належить державі, то укладати договір дарування землі може лише законний власник майна, тобто держава в особі відповідних органів. На думку представника позивача, усі договори дарування у даній справі, з огляду на викладене, варто визнати недійсними, оскільки дія таких спрямована на перешкоджання законному власнику - Волинській обласній державній адміністрації, у користуванні землями.
Враховуючи вищевикладене, просить:
Окрім іншого, у прохальній частині позовної заяви, прокурор порушує питання про стягнення судових витрат та залучення до участі у справі третьої особи на стороні позивача - Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща» (т.1, а.с.2-19).
Протоколом автоматизованого розподілу судових справ визначено головуючого у даному провадженні - суддю Поліщук С.В. (т.1, а.с.169).
Ухвалою Суду від 08 серпня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 4, ч. 4, ст. 185 ЦПК України (т.1, а.с.171-173).
За наслідками апеляційного перегляду, ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 серпня 2022 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1, а.с.222-225).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 вересня 2022 року (суддя Поліщук С.В.) відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.230-231).
28.09.2022 року на адресу суду за підписом прокурора надійшла заява про забезпечення позову (т.2, а.с.2-5).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено; накладено арешт на спірну земельну ділянку до набрання рішенням по суті законної сили (т.2, а.с.11-12).
21 жовтня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом відповідача ОСОБА_2 , у прохальній частині якого просить відмовити у задоволенні позову.
Звертає увагу, що Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», у відповідності до вимог, визначених Указом Президента України від 22.02.2010 року №203/2010 - не створений; межі території Парку не встановлені. Докази, подані прокурором, не містять беззаперечних даних про те, що землі СГП ТзОВ «Деметра» входять до території Парку.
Стверджує, що відомості про обмеження та використання земельної ділянки, встановлені Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року - не зареєстровано, що свідчить про відсутність об`єктів ПЗФ на території спірної ділянки. Про вказане свідчить й висновок незалежного експерта Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (т.2, а.с.43-45).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2022 року постановлено відвести від розгляду справи головуючу суддю Поліщук С.В. за наявності підстав, передбачених ст.36 ЦПК України (т.2, а.с.70-71).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ від 25.10.2022 року визначено головуючу для розгляду справи - Сіліч Ю.Л. (т.2, а.с.73).
26.10.2022 року за підписом представника відповідач Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Сергія Волчка надійшов відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого просить відмовити у задоволенні позову.
Звертає увагу суду, що при звернені з позовною заявою до суду, позивачем обрано не вірний спосіб захисту в частині звернення з вимогами, які частково відповідають негаторному позову, частково - віндикаційному (т.2,а.с.74-77).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року вказану цивільну справу суддею Сіліч Ю.Л. прийнято до свого провадження; призначено підготовче судове засідання (т.2, а.с.87).
27 жовтня 2022 року за підписом представника позивача - заступника керівника Луцької окружної прокуратури Сергія Мацюка подано відповідь на відзив ОСОБА_2 від 20.10.2022 року, у прохальній частині якого просить суд відхилити викладені у відзиві доводи відповідачки.
Стверджує про невірне трактування відповідачкою Указу Президента від 22.02.2010 року №203/2010, оскільки назва такого містить вказівку на «створення» Парку, що, в свою чергу, вказує на його наявність, як об`єкта ПЗФ. Вказане, на думку позивача, стверджується й Положенням про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», затвердженим Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №110 від 31.08.2020 року.
Входження земель площею 312 (триста дванадцять) га, що належать СГП ТзОВ «Деметра» до території Парку, з позиції прокурора, підтверджується додатком до Указу Президента від 22.02.2010 року №203/2010, відповідно до якого «погоджено включити» такі землі.
Звертає увагу суду, що Управлінням екології та природних ресурсів Волинської ОДА Вовдюку Олегу, як очільнику СГП ТзОВ «Деметра», видано охоронне зобов`язання від 13.06.2016 року №215/10, відповідно до якого покладено обов`язок охорони та дотримання вставленого режиму діяльності Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».
Щодо меж території Парку, вважає, що такі до встановлення меж в натурі, визначаються відповідно до Проекту створення Парку, який долучено до матеріалів провадження.
Звертає увагу суду на наявний у матеріалах справи висновок від 18.05.2009 року за підписом директора СГП ТзОВ «Деметра», яким погоджено створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на землях, що перебувають у його користуванні, площею 312 (триста дванадцять) га.
Вважає, що твердження відповідачки про відсутність даних у Державному земельному кадастрі щодо обмежень або ж віднесення спірних земельних ділянок до об`єктів природно-заповідного фонду, не є підставою для відмови у задоволенні позову (т.2, а.с.94-97).
31 жовтня 2022 року за підписом відповідача ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, у прохальній частині якого просить відмовити у задоволенні позову.
Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодних доказів, що спірні земельні ділянки, відведені їм у приватну власність Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області, належали до земель ПЗФ.
Наголошує про численні грубі порушення норм земельного права, допущені посадовими особами органів державної влади при створенні Парку.
Просить суд звернути увагу на наданий позивачем доказ, а саме - Проект створення Парку, відповідно до якого у розділі «Склад земель», землі СГП ТзОВ «Деметра» - відсутні.
Вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, звернувшись з позовними вимогами, які частково відповідають як віндикаційному, так і негаторному позовам (т.2, а.с.115-123).
31 жовтня 2022 року за підписом представника Волинської ОДА Чемерис Тетяни подано відповідь на відзив ОСОБА_2 від 20.10.2022 року, у прохальній частині якого, з мотивацією, що є ідентичною до викладеної прокурором у відповіді на відзив від 27 жовтня 2022 року, просить відхилити доводи, викладені у відзиві ОСОБА_2 (т.2, а.с. 148-153).
31 жовтня 2022 року за підписом заступника прокурора Луцької окружної прокуратури Сергія Мацюка надійшла відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26.10.2022 року у прохальній частині якого просить відхилити доводи відповідача та задовольнити позов.
Цитуючи практику Верховного суду, вважає, що ефективним способом захисту є звернення до суду з негаторним позовом та заявлення вимоги щодо усунення власнику (у даному випадку Волинської ОДА) перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.
Стверджує, що Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області при винесенні відповідних наказів на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відведення спірних земельних ділянок у приватну власність було порушено норми чинного законодавства в частині передання земель, що відносяться до ПЗФ, поза волею розпорядника - Кабінету Міністрів України, що є підставою для визнання їх недійсними (т.2, а.с.168-174).
07 листопада 2022 року за підписом прокурора надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 від 31.10.2022 року у прохальній частині якого просить відхилити викладені у відзиви доводи та задовольнити позов.
Стверджує, що Проект організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 15.08.2022 року №300 (на момент подання позову до суду затверджений не був), містить дані про входження земель СГП ТзОВ «Деметра» до території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», а отже віднесення таких до земель ПЗФ.
Вважає, що відповідно до вказаного Проекту, до господарської зони Парку відносяться землі нелісогосподарських підприємств, до яких, «вочевидь, входять й землі СГП ТзОВ «Деметра»» (т.2, а.с.199 зворот, 7 абз.). Така позиція прокурора є спростуванням твердження відповідача Корнійчука щодо відсутності інформації у Проекті про входження земель СГП ТзОВ «Деметра» до земель Парку «Цуманська пуща».
Надає спростування щодо правомірності видачі Волинської ОДА охоронного зобов`язання (т.2, а.с.198-202).
07 листопада 2022 року за підписом відповідача - представника Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Маргарити Гаврилюк надійшло заперечення на відповідь на відзив прокурора від 31.10.2022 року, у прохальній частині якого просить відмовити у задоволенні позову. Обґрунтування ідентичне змісту, викладеному у відзиві від 26.10.2022 року (т.2, а.с.212-217).
01 грудня 2022 року за підписом відповідача - Вовдюк Людмили на адресу суду подано пояснення на відповідь на відзив прокурора від 20.10.2022 року, відповідно до якого, посилання прокурора на Положення про створення Парку, як на документ, що містить дані про входження земель СГП ТзОВ «Деметра» до території Парку «Цуманська пуща» є недоречним, оскільки, у відповідності до земельного законодавства та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» єдиним документом, що регулює територіальну цілісність Парку та реєстр територій, що входять до нього є Проект створення, який і не містить даних про входження до Парку земель СГП ТзОВ «Деметра».
Надає спростування доводам, викладеним прокурором, щодо законності видання центральним органом в галузі охорони навколишнього середовища охоронного зобов`язання на ім`я директора СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка, як такого, що беззаперечно свідчать про порушення вимог законодавства в частині охорони земель ПЗФ. Стверджує, що посилання прокурора на постанови Верховного суду за 2019 рік є недоречними, оскільки на час вчинення вказаної дії (видачі охоронного зобов`язання) норма статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та практика Верховного суду, вказувала на те, що повноваженнями щодо видачі таких зобов`язань був наділений орган виконавчої влади у галузі охорони навколишнього середовища.
Вважає, що позивач у своїй відповіді на відзив надає суперечливі докази щодо наявності територій ПЗФ на землях СГП ТзОВ «Деметра» (т.2, а.с.238-246).
21 грудня 2022 року за підписом відповідача Олега Вовдюка до суду подано клопотання про проведення судової експертизи землеустрою, яке, в подальшому судовому засіданні протокольною ухвалою Суду було залишено без розгляду у зв`язку з відмовою відповідача (т.3,а.с.48-54).
Аналогічно вирішено судом клопотання за підписом представника третьої особи СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка від 30.05.2023 року (т.4, а.с.8-11).
08 лютого 2023 року прокурором подано до суду письмові пояснення, в яких наведено спростування щодо відсутності відомостей в Указі Президента про входження до території Парку «Цуманська пуща» земель СГП ТзОВ «Деметра». Зокрема, стверджує, що офіційним джерелом оприлюднення нормативно-правових актів є друковане видання «Офіційний вісник України». Випуск від 05.03.2010 року, містить Указ Президента №203/2010 та додатки з інформацією про входження земель СГП ТзОВ «Деметра» до території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».
20 лютого 2023 року за підписом відповідача Вовдюка Олега надійшли додаткові пояснення, в яких просить врахувати, що позивачем при поданні позову до суду не надано жодного доказу (офіційного документу), в якому зазначено, що землі СГП ТзОВ «Деметра» є землями ПЗФ.
Вважає, що надані прокурором копії картографічних матеріалів зображення території Ківерцівського району до Проекту організації території Парку не відповідають вимогам ст.25 Закону України «Про землеустрій» та п.6.6 Положення про Проект з організації території національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних ресурсів і об`єктів, затвердженого Мінприроди 06.07.2014 року №273 (т.3, а.с.113-116).
21 лютого 2023 року за підписом представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Волинській області Сергія Волчка подано додаткові пояснення, в яких просить звернути увагу, що позов держави до держави (прокурор представляє інтереси держави та звертається до державного органу - Держгеокадастру) є неможливим у відповідності до практики Верховного Суду (Постанова Великої Палати ВС від 27.02.2019 року, справа №761//3884/18), а тому у задоволенні позову слід відмовити (т.3, а.с.125-126).
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 березня 2023 року постановлено залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сільськогосподарське товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» (т.3, а.с.166).
03 травня 2023 року від представника третьої особи - СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу про віднесення земель СГП ТзОВ «Деметри» до земель ПЗФ України (т.3, а.с.181-184).
09 травня 2023 року за підписом прокурора надійшла відповідь на відзив від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - директора СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка від 03.05.2023 року, у прохальній частині якого просить відхилити доводи, викладені у відзиві.
Твердження представника третьої особи щодо відсутності доказів, які б стверджували приналежність земель СГП ТзОВ «Деметри» до ПЗФ спростовує аналізом рішень Верховного Суду, що стосувались подібних правовідносин.
Надає спростування доводам щодо охоронного зобов`язання, а саме в частині органу, який був наділений правом видавати такі документи на момент виникнення спірних правовідносин.
Вважає, що публікація Указу Президента №203/2010 в редакції, викладеній у офіційному друкованому виданні «Офіційний вісник України» від 05.03.2010 року «Про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» є такою, що повинна бути взята судом до уваги при прийнятті рішення (т.3, а.с.197-202).
Ухвалами Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 серпня 2023 року постановлено залучити до участі у справі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Олександра Красневича (посвідчення договорів купівлі-продажу, дарування) та Виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області (реєстрація права власності) (т.4, а.с.48, 53).

11 жовтня 2023 року за підписом представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Сергія Волчка до суду надійшли додаткові пояснення, в яких просить суд врахувати висновки Верховного Суду, викладені у Постанові від 09.08.2023 року у справі 915/86/23, відповідно до яких, звернення прокурора в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру про скасування наказів повинно трактуватись таким, що звернені державою до держави, а отже не можуть бути задоволені судами (т.4, а.с.111-112).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (т.4, а.с.119).

25 січня 2024 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області постановлено Окрему ухвалу відносно адвоката Максимчука Ю.П. (представника відповідача ОСОБА_6 ) (т.4, а.с.205-206).

Постановою Волинського апеляційного суду від 28 березня 2024 року Ухвалу суду скасовано (т.5, а.с.97-100).

06 лютого 2024 року відповідачем Вовдюком Олегом заявлено відвід головуючій (т.4, а.с.218-221).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 лютого 2024 року постановлено відмовити у задоволенні вищевказаного відводу (т.4, а.с.224-225, т.5, а.с.8-9).

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2024 року визнано явку представника позивача Волинської ОДА в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень, оскільки в ході слухання справи у сторін виникало багато запитань, відповідь на які могла б надати виключно представник Волинської ОДА (т.5, а.с.14).

10 квітня 2024 року представником відповідача ОСОБА_6 - адвокатом Юрієм Максимчуком було заявлено відвід головуючій по справі з огляду на скасування попередньо прийнятої Окремої ухвали суду відносно останнього, з огляду на скасування такої Апеляційним судом (т.5, а.с.133-135).

Ухвалою від 26 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заявленого відводу (т.5, а.с.151-152).

21 червня 2024 року за підписом відповідача Вовдюка Олега суду надано заяву про особисту відмову від подальшого представництва інтересів адвокатом Максимчуком. Протокольною ухвалою таку відмову було прийнято судом (т.5, а.с.172).

13 серпня 2024 року представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надано додаткові письмові пояснення, у яких, посилаючись на практику Верховного Суду, просить відмовити у задоволенні позову в частині визнання Наказів недійсними, оскільки позов в цій частині пред`явлено державою до держави (т.5, а.с.207-208).

Ухвалами Суду від 13 листопада 2024 року та 06 грудня 2024 року постановлено витребувати у Волинської ОДА належним чином завірені копії певних документів, що стосуються розгляду справи по суті (т.6, а.с.71, 81). Суд зазначає, що витребувані документи суду надано не було з посиланням на обставини, викладені у додаткових письмових поясненнях представника Волинської ОДА від 23 січня 2025 року (т.6, а.с.94-95, 99-101).

Представник позивача - прокурор Луцької окружної прокуратури в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Ключові аспекти, на які звертала увагу суду:

-наявність Указу Президента України №203/2010 від 22.02.2010 року, яким створено на території Ківерцівського району Волинської області Ківерцівський національний парк «Цуманська пуща», у склад якого увійшли землі, належні СГП ТзОВ «Деметра», які є об`єктом природно-заповідного фонду, а отже не можуть бути передані у приватну власність;

-докази переходу вказаних земель у приватну власність на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області;

-наявність письмової згоди директора СГП ТзОВ «Деметра» про надання згоди на входження земель, що перебувають у його користуванні до Парку та охоронне зобов`язання, відповідно до якого директор СГП ТзОВ «Деметра» взяв на себе обов`язок не передавати вказані землі до приватної власності;

-дані громадської організації «Українська природоохоронна група», якими підтверджуються межі території Парку та входження до них земель «Деметри»;

-належність обраного способу захисту у виді подання негаторного позову, яким, на думку прокурора, буде досягнута легітимна мета спору;

-дані із відкритої онлайн платформи Держгеокадастру України, відповідно до якої при накладенні меж Парку доводиться входження до нього спірних земель.

Відповідач - представник Держгеокадастру у Волинській області Наталія Хитрик позов заперечила, просила у його задоволенні відмовити, зважаючи на основні тези:

-відсутність будь-яких правових підстав, що могли б свідчити про порушення працівниками Держгеокадастру у Волинській області норм закону при погодженні проектів наказів про надання спірних земельних ділянок у приватну власність, з огляду на відсутність у базі Державного земельного кадастру будь-яких заборон або ж даних про те, що спірні землі відносяться до природоохоронних, перебувають під особливим статусом або ж містять заборону на розпорядження ними;

-відсутність доказів зі сторони позивача про те, що Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща» є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного призначення у відповідності до вимог чинного законодавства і що земельна ділянка :04:000:0832 входить до його території.

ОСОБА_7 , перебуваючи у статусі відповідача та представника третьої особи на стороні відповідачів, у судовому засіданні позов заперечив; просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі, звертаючи увагу суду на основні аспекти:

-відсутність доказів про те, що спірна земельна ділянка входила до території Парку;

-відсутність будь-яких порушень з боку управління Держгеокадастру у Волинській області вимог чинного законодавства при винесенні спірних наказів;

-охоронне зобов`язання оформлено з порушенням вимог чинного законодавства, тобто несе формальний характер ;

-відсутність Проекту організації Парку з визначенням його меж, території.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Максимчук Ю.П., який в подальшому самоусунувся від представництва інтересів, просив відмовити у задоволенні позову, аргументуючи, що Указ Президента про створення Ківерцівського національного природного Парку «Цуманська пуща» №203/2010 від 22.02.2010 року не виконано. Парк державними органами у відповідності до вимог законодавства де-факто не створений. Тобто, вимоги з якими звертається прокурор, не можуть підлягати до задоволення.

Представник третьої особи адміністрації КНПП «Цуманська пуща» - заступник директора Парку Семенович Богдан в судовому засіданні позов прокурора підтримав. Ствердив про діяльність Національного парку «Цуманська пуща» як де-юре, так і де-факто. З огляду на викладене, позов прокурора просив задоволити та прийняти рішення про повернення земельних ділянок законному власнику - Волинській ОДА.

Водночас, на уточнюючі запитання суду, не заперечив існування певних недоопрацювань, невідповідностей у поточних документах щодо створення Парку та його діяльності, однак, на його думку, це не може бути беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову в цілому.

Оскільки у процесі слухання справи у сторін та суду безпосередньо виникало багато запитань до представника Волинської ОДА, який, подавши клопотання, просив слухати справу по суті без його участі, суд, зважаючи на дотримання та досягнення основного принципу, закріпленого у ЦК України верховенство права, задля дотримання положень, закріплених у ст.6 Конвенції ухвалою від 01 лютого 2024 року постановив визнати явку представника Волинської ОДА обов`язковою.

Представник Волинської ОДА в судовому засіданні позов підтримала. Ствердила, що відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України, обласні державні адміністрації були наділені правом видавати охоронні зобов`язання. Пояснити розбіжність оформлення охоронного зобов`язання, виданого СГП ТзОВ «Деметра» з іншими, які долучені до матеріалів провадження, пояснити не змогла.

Не заперечила, що у супровідному листі, яким другий примірник охоронного зобов`язання надсилався директору СГП ТзОВ «Деметра» невірно вказаний адресат ( юридична адреса та форма товариства), водночас, вважає, що це не може свідчити про необізнаність ОСОБА_1 з вимогами охоронного зобов`язання.

Вважає доведеним факт того, що спірна земельна ділянка входила до території Ківерцівського національного природного Парку «Цуманска пуща» та вибула у приватну власність з порушенням вимог законодавства, про які вказує прокурор у позовній заяві, а тому повинна бути повернута у власність Волинської ОДА, шляхом прийняття рішення про задоволення вимог прокурора.

Заслухавши пояснення учасників провадження, спеціаліста, що був залучений судом для читання картографічних матеріалів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ВЛ №000058, виданого 07 квітня 2000 року за підписом голови Ківерцівської районної ради народних депутатів А.П. Грицюка, Сільськогосподарському підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» з локацією у с. Озерце, рішенням Ківерцівської районної ради народних депутатів від 16.09.1999 року №7/19 надано у постійне користування 312 (триста дванадцять) гектарів землі сільськогосподарського використання (т.1, а.с.21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, такі землі включають в себе дві земельні ділянки: площею 277,7529 з кадастровим номером :04:000:0816 та площею 34,2471, кадастровий номер :04:000:1923.

Суд звертає увагу, що жодних заборон, обмежень у користуванні, розпорядженні земельною ділянкою Реєстр не містить (т.1, а.с.25-28).

Відповідно до Указу Президента від 22 лютого 2010 року №203/2010 «Про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», Главою держави постановлено створити на території Ківерцівського району Волинської області Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща».

Абзац 2 п.1 вказаного Указу викладено у наступній редакції: «До території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» погоджено в установленому порядку включення 33475,34 гектара земель, а саме:3471,54 гектара земель, що надаються (у тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, і 30003,80 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення, згідно з додатками 1 і 2» (т.1, а.с.20).

Згідно нотаріально-посвідченої заяви представника СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка від 23.06.2020 року, останнім надано згоду на вилучення з користування частини земельної ділянки /кадастровий номер :04:000:1923/, земельної ділянки площею 2 (два) га для відведення такої у власність ОСОБА_2 (т.1, а.с.42-зворот).

26 серпня 2020 року ліцензованим інженером-землевпорядником Н.М. Бучко розроблено проект землеустрою відведення земельної ділянки (т.1, а.с.42-43).

Згідно висновку Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.09.2020 року №19457/82-20, погоджено поданий ОСОБА_8 проект. Суд звертає увагу, що державним експертом не встановлено жодних обмежень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, в тому числі, й можливе віднесення останніх до земель ПЗФ. Статус земель - сільськогосподарського призначення.

У висновку посадова особа констатує, що проект землеустрою для відведення земельної ділянки ОСОБА_2 відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (т.1, а.с.44).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-417/15-21-СГ від 04.02.2021 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», на підставі письмової заяви ОСОБА_2 , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 (два) га, кадастровий номер :04:000:0818 у власність та надано таке право (т.1, а.с.36-37).

Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0818 зареєстроване за ОСОБА_8 (т.1, а.с.54-зворот; 73-75).

Згідно нотаріально-посвідченої заяви представника СГП ТзОВ «Деметра» Олега Вовдюка від 02.07.2020 року, останнім надано згоду на вилучення з користування частини земельної ділянки /кадастровий номер :04:000:1923/, земельної ділянки площею 2(два) га для відведення такої у власність ОСОБА_4 (т.1, а.с.48-зворот).

26 серпня 2020 року ліцензованим інженером-землевпорядником Н.М. Бучко розроблено проект землеустрою відведення земельної ділянки (т.1, а.с.48-49).

Згідно висновку Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 18.09.2020 року №13306/82-20, погоджено поданий ОСОБА_9 проект. Суд звертає увагу, що державним експертом не встановлено жодних обмежень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, в тому числі, й можливе віднесення останніх до земель ПЗФ. Статус земель - сільськогосподарського призначення.

У висновку посадова особа констатує, що проект землеустрою для відведення земельної ділянки ОСОБА_4 відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (т.1, а.с.50).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-416/15-21-СГ від 04.02.2021 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», на підставі письмової заяви ОСОБА_3 , затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 (два) га, кадастровий номер :04:000:0820 у власність та надано таке право (т.1, а.с.38-39).

Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0820 зареєстроване за ОСОБА_9 (т.1, а.с.56-зворот, 76-78).

Згідно нотаріально-посвідченого договору дарування від 30.08.2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0818, належна на праві приватної власності ОСОБА_2 , є відчужена (подарована) ОСОБА_10 (т.1,а.с.64-65).

В подальшому, вказана земельна ділянка, згідно нотаріально-посвідченого договору дарування від 31.08.2021 року, є відчужена (подарована) ОСОБА_11 (т.1, а.с.66-67).

Згідно нотаріально-посвідченого договору дарування від 30.08.2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0820, належна на праві приватної власності ОСОБА_4 , є відчужена (подарована) ОСОБА_2 (т.1, а.с.68-69).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 27.09.2021 року, адресованої на ім`я директора ТзОВ «Олді» Маїло Л.Ф., розроблено технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0818 та :04:000:0820, площею 2 (два) га кожна (т.1, а.с.83-109).

Суд звертає увагу, що при розроблені вказаної документації, інженером-землевпорядником ОСОБА_12 , на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №1058, від 07.02.2018 року №105, від 12.02.2020 року №134, від 28.07.2021 року №821, було проведено аналіз наявності обмежень у використанні зазначеної земельної ділянки.

Пункт «10.24 Охоронні зони територій та об`єктів ПЗФ» на земельних ділянках, що підлягали об`єднанню - відсутні; «10.26 Природний заповідник - відсутні», що свідчить про відсутність будь-яких обмежень у розпорядженні вказаними землями та залучення Кабінету Міністрів України, про що стверджує прокурор у своїх поясненнях. (т.1, а.с.98).

Оскільки позивач наголошує на тому, що спірні земельні ділянки належали до земель ПЗФ, з огляду на зазначення їх у додатках до Указу Президента від 22 лютого 2010 року №203/2010 «Про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», а отже, не могли бути передані у приватну власність, суд вважає за необхідне першочергово надати оцінку доказам, наданими учасниками, на доведення/спростування такої позиції.

Позивач у позовній заяві та поясненнях, наданих у судових засіданнях, вважає доведеним факт входження спірних земельних ділянок до території Парку «Цуманська пуща», а отже приналежність таких до земель ПЗФ з огляду на подані докази, а саме: Указ Президента від 22 лютого 2010 року №203/2010, Охоронне зобов`язання, Положення про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», Проект організації території Парку та Проект створення.

Суд, зважаючи на позицію прокурора, вважає за необхідне надати оцінку створенню Парку та доказам входження до її територій земель СГП ТзОВ «Деметра», оскільки саме така позиція була висловлена колегією касаційного адміністративного суду у Постанові Верховного суду від 11 березня 2025 року, справа №140/2037/23, провадження № К/990/32378/24 (крайня позиція суду, що стосувалась вказаних правовідносин, однак в аспекті адміністративного спору).

Порядок створення й оголошення територій природно-заповідного фонду регулюється Законом України «Про природно-заповідний фонд України». До уваги береться редакція чинності на момент виникнення спірних правовідносин.

У статті 51 вказаного Закону (першочерговий крок до створення об`єкта ПЗФ) закріплено, що підготовка і подання клопотань про створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду можуть здійснюватися органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, науковими установами, природоохоронними громадськими об`єднаннями або іншими заінтересованими підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Клопотання подаються до державних органів, уповноважених проводити їх попередній розгляд.

Клопотання має містити обґрунтування необхідності створення чи оголошення території або об`єкту природно-заповідного фонду певної категорії, характеристику природоохоронної, наукової, естетичної та іншої цінності природних комплексів та об`єктів, що пропонуються для заповідання, відомості про місцезнаходження, розміри, характер використання, власників та користувачів природних ресурсів, а також відповідний картографічний матеріал.

До клопотання додаються документи, що підтверджують та доповнюють обґрунтування необхідності створення чи оголошення територій або об`єктів ПЗФ.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Закону України 21.09.2000 року №1989-ІІІ «Про загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000-2015 роки», пункту 1 рішення Ківерцівської районної ради від 25.05.2001 року №15/7, доручення Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 06.03.2006 року №2140/29-6, а також клопотання Державної служби заповідної справи Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.05.2005 року №26-7-9/243-1 і від 03.07.2007 року №28-8-8/85 Про створення національного парку «Ківерцівський», рішення Ківерцівської районної ради від 26.03.2008 року №15/33, враховуючи клопотання Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства, рішення постійної комісії обласної ради з питань сільського господарства, продовольства, інвестування села та земельних відносин від 17.04.2008 року №16/8 (в частині створення НПП «Ківерцівський» та рішення постійної комісії обласної ради з питань екології, раціонального використання природних ресурсів від 18.04.2008 року №15/4, Волинська обласна рада рішенням від 21.05.2008 року №19/3 вирішила погодити створення національного природного парку «Ківерцівський» (т.6, а.с.7-8).

З огляду на вступну частину Рішення, усі клопотання, які лягли в основу прийняття рішення про створення заповідника, стосувались Парку «Ківерцівський», а не «Цуманської пущі».

Щодо дотримання норми Закону в частині долучення до клопотань відповідного картографічного матеріалу, суд звертає увагу, що прокурором подано копію картографічного матеріалу, у відповідності до якого визначено межі проектованого національного природного парку.

Надаючи оцінку картографічному матеріалу, суд звертає увагу, що землі СГП ТзОВ «Деметра» відносяться до території Озерцівської сільської ради. Межі майбутнього Парку не охоплюють територій вказаної громади та землі СГП ТзОВ «Деметра», зокрема (т.1, а.с.134; т.2, а.с.53).

Копії картографічних матеріалів, що містяться у т.1, а.с. 144 не беруться судом до уваги в аналізі дотримання положень ст. 51 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» на стадії створення Парку, оскільки такі виготовлено у 2017 році, тобто охоплюють уже період діяльності Парку.

Частина 2 ст.52 ЗУ вказує, що у разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органами на місцях проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих до заповідання.

На підставі результатів погодження клопотань центральний орган виконавчої влади у галузі охорони навколишнього середовища забезпечує розробку спеціалізованими проектними та науковими установами проектів створення, в тому числі, національних природних парків.

Розробка проектів створення Парків забезпечується органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища або ж може бути доручено заінтересованим державним органам та установам.

Проекти створення територій та об`єктів ПЗФ передаються центральним органом виконавчої влади в галуз і охорони навколишнього природного середовища чи його органам на місцях у встановленому порядку уповноваженим приймати рішення про створення чи оголошення територій та об`єктів ПЗФ.

Частина 1 ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний Фонд України» містить заключну частину процедури створення національних природних парків, а саме - таке рішення приймається Президентом України.

Надаючи оцінку поданим письмовим доказам з огляду на їх сумісність із нормами вищепереліченого Закону, суд зазначає наступне.

Позивачем на доведеність позовних вимог суду подано «Проект створення національного природного Парку «Ківерцівський». Наукове обґрунтування, 2006 рік.»

Прокурор вказує, що саме цей Проект потрібно вважати дотриманням ст. 52 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» та брати за основу при створенні Парку «Цуманська пуща» у відповідності до Указу Президента та оцінювати, в подальшому, як доказ, що містить дані про належність земель СГП ТзОВ «Деметра» до об`єктів ПЗФ (т.1, а.с. 132-136; т.2, а.с.52-54)

Суд звертає увагу, що Проект створення стосувався парку «Ківерцівський», а не Парку «Цуманська Пуща». Про ймовірне створення Парку «Ківерцівський» свідчать й непоодинокі рішення органів виконавчої влади, місцевого самоврядування (т.6, а.с.7-8 - Рішення Волинської обласної ради, прийняте на підставі рішень Ківерцівської районної ради»).

Надаючи аналіз Проекту, суд констатує, що він не містить жодних даних про те, що землі СГП ТзОВ «Деметра» повинні були б увійти до його території, а отже мати приналежність до земель ПЗФ. Зокрема, у п`ятому розділі серед складу земель, що пропонується включити у територію майбутнього Парку, землі СГП ТзОВ «Деметра» - відсутні (т.1, а.с.135).

Надаючи оцінку висновку (посилання прокурора, як на підставу надання дозволу власником СГП ТзОВ «Деметри» на погодження створення Парку «Цуманська Пуща»), суд звертає увагу, що матеріали справи містять три документи з такою назвою (т.1, а.с.143; т.3, а.с.185,186). Місце печатки штемпелів різниться. Ймовірна дата надання такого висновку - березень 2009 року. На вимогу суду, висловлену до представника третьої особи - дирекції КНПП «Цуманська Пуща», надано відповідь, про те, що оригінал такого висновку у адміністрації Парку відсутній (т.6, а.с.23), що наводить на сумнів та не дає суду підстав визначити легітимність таких висновків.

Окрім того, суд вертає увагу, що на виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», обов`язковою вимогою є отримання таких погоджень не лише від власників, а й первинних користувачів природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання.

Водночас, жодних погоджень - чи то Ківерцівської районної ради чи то Озерцівської сільської ради (входження земель СГП ТзОВ «Деметра» до територій саме цієї громади), матеріали справи не містять; не надано таких позивачем й під час розгляду справи.

Окрім того, якщо вважати, що наданий позивачем Висновок за підписом ОСОБА_1 був покладений в основу первинного документу - рішення Волинської обласної ради від 21.05.2008 року №19/3, то зміст такого суперечить самому ж Рішенню, оскільки стосується різних проектів.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до такого доказу.

Окремо суд звертає увагу, що Ківерцівською районною державною адміністрацією від 17.12.2009 року повідомлено Державне управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області про погодження місця розташування земельної ділянки для створення Ківерцівського НПП «Цуманська пуща».

Інші докази, що містяться у матеріалах провадження, а саме:

Відповідь Голови Комітету з питань аграрної та земельної політики Верховної Ради України про те, що «припинення права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1923 Верховною радою не приймалось», свідчить про відсутність приналежності спірних земель до земель ПЗФ України (т.1, а.с.114).

Відповідь заступника директора департаменту заповідної справи Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 04.02.2020 року, згідно змісту якої «….межі земель Парку на цей час не встановлені, тому, відповідно до ст.7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», вони визначаються відповідно до Проекту створення Парку….» (т. 2, а.с.144), свідчить про те, що до меж встановлення Парку в натурі, слід керуватись Проектом створення, яким є Проект створення Парку «Ківерцівський» та, який не містить даних про входження в нього земель СГП ТзОВ «Деметра».

Відповідь за підписом заступника директора Департаменту заповідної справи Міністерства екології та природних ресурсів України С. Матвєєва станом на 01.2016 року про те, що інформація про віднесення земель до об`єктів ПЗФ є відкритою, свідчить про те, що повинен бути документ, у якому чітко було б констатовано віднесення земель СГП ТзОВ «Деметра» до земель ПЗФ. Водночас, позивач протягом тривалого розгляду справи, суду такий доказ не давав, що свідчить про його відсутність та сприймається судом як недоведеність приналежності спірних земельних ділянок до земель ПЗФ (т.4, а.с.81).

Посилання позивача на відповідь Департаменту екомережі та природно-заповідного фонду Міністерства екології та природних ресурсів України у листі-відповіді Управлінню екології та природних ресурсів Волинської ОДА від 25.05.2017 року щодо спростування назви майбутнього Парку з огляду на Проект, суд не бере до уваги, оскільки, з огляду на зміст листа, Міністерство брало до уваги рішення Ківерцівської районної ради від 26.02.2010 року №29/19 про погодження створення Ківерцівського національного парку «Цуманська пуща», яке прийнято через чотири дні після Указу Президента про створення Парку, тобто поза процедурою, вставленою ЗУ «Про природно-заповідний фонд України (т. 5, а.с.183-184).

Надана позивачем копія листа начальника управління екології та природних ресурсів Волинської ОДА Д. Новохатського від 04.05.17 року, як підстава для задоволення позову, з огляду на наявність Проекту Парку «Цуманська пуща»: «…листом від 19.04.2017 року №9-01/413-17 управлінню було надано електронну копію Проекту створення КНПП «Цуманська пуща»….» не є такою, що знайшла своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки протягом тривалого розгляду справи такий Проект не представлено суду стороною позивача, що свідчить про його відсутність (т.5, а.с.188).

Письмові пояснення представника Волинської ОДА Олександра Гарголи від 23.01.2025 року фактично містять визнавальні твердження щодо відсутності процедури створення або ж її порушення, запланованого національного природного парку на території Ківерцівського району: «…комісії доручено провести документальну перевірку земель, включення яких до території Парку погоджено згідно з Указом Президента від 22.02.2010 року №203/2010 «Про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща»»; здійснити приймання-передачу під охорону територій адміністрації Парку; оформити акт приймання передачі під охорону територій адміністрації Парку та подати його на затвердження до голови ВОДА».

Листом від 27.06.2018 року №736/2-18 управління екології та природних ресурсів ОДА, як розробник розпорядження та профільний структурний підрозділ ОДА, повідомив керівництво Волинської ОДА про те, що Управлінням на адресу адміністрації Парку було розроблено та скеровано для опрацювання уточнення площ земельних ділянок проекти відповідних актів прийому-передачі. Листом від 13.04.2018 року №01-15/154 Парк надіслав електронні версії актів прийому-передачі, які не були підписані. Також в ряді актів містились розбіжності у площах земельних ділянок, у зв`язку з чим неможливо визначити межі земельних ділянок, які увійшли до території Парку. Встановлено, що окремі земельні ділянки не включено до жодного з актів, внаслідок чого ділянки площею майже 300 га не передано під охорону…» (т.6, а.с. 94-95).

Такі докази фактично свідчать про відсутність як територій Парку, так і передачу їх у власність Волинській ОДА.

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні Акти прийому-передачі земель, що належать Озерцівській сільській раді (землі СГП ТзОВ «Деметра») та Ківерцівській громаді, суд, з огляду на інформацію, що подана у вищевказаному Листі, констатує про відсутність земель ПЗФ на території вказаних громад та взяття таких під охорону (т.6,а.с.105-138).

Доказом відсутності ПЗФ на землях СГП «Деметри» є й наданий позивачем лист за підписом начальника Управління екології та природних ресурсів Волинської ОДА Новохатського, адресований голові ВОДА Савченку О.І. у липні 2018 року, в якому представник органу виконавчої влади у сфері навколишнього середовища не заперечує, що «..до моменту виготовлення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій ПЗФ КНПП «Цуманська пуща», які входять до складу парку без вилучення органами місцевого самоврядування визначити точні межі усіх земельних ділянок буде неможливо….» (т.6, а.с.104, останній абзац).

Вказане, на думку суду, повністю спростовує позицію прокурора, який у справі діє в інтересах ВОДА та вважає доведеним факт віднесення земель СГП ТзОВ «Деметра» до ПЗФ України.

Посилання прокурора на картографічні матеріали (т.3, а.с.29), як на доведеність факту входження спірних земель до НПП та отримання статусу ПЗФ, суд не бере до уваги, оскільки карти не відповідають вимогам законодавства (відсутність печаток, підписів уповноважених осіб). Такий матеріал несе виключно інформаційний характер, однак ніяк не може вважатись офіційним документом, яким можуть керуватись органи державної влади.

У відповідності до законодавства, затвердження таких карт повинно містити погодження власників/володільців земельних ділянок, які фактично повинні погодитись із розташуванням встановлених на ній меж. Однак, такі відсутні, що не може вважатись законним.

Окрім того, назва картографічного матеріалу «Проект організації території КНПП «Цуманська пуща» не є тим документом, який у відповідності до вимог ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», встановлює межі Парку. Таким проектом, як наголошувалось вище, є Проект створення. А картографічні матеріали, які долучені до нього, містять відомості про знаходження земельних ділянок належних СГП ТзОВ «Деметра» за межами проектованого Парку (т.2, а.с.53).

Суд не погоджується з твердженням прокурора про внесення на карту земель СГП ТзОВ «Деметра», як частини території Парку у зв`язку із розширенням меж такого на виконання Указу Президента від 27.08.2008 року №774/2005 «Про невідкладні заходи щодо розширення мережі національних природних парків», оскільки такі зміни повинні виконуватись у відповідності до вимог ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», тобто із дотриманням процедури щодо створення.

Позивачем не надано доказів картографічних матеріалів, що містили б доказ належності спірних земель до проектованого НПП на території Ківерцівського району Волинської області.

Водночас, відповідачем ОСОБА_11 долучено до матеріалів провадження копію картографічного матеріалу, а саме ситуаційну схему земельної ділянки, що належить СГП ТзОВ «Деметра», що бралась в основу при виготовлення технічної документації щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1923, згідно якої чітко вбачається її розміщення значно лівіше меж проектованого Парку.

Директор ПФ «Реформатор» ОСОБА_13 (спеціаліст у галузі землевпорядкування), будучи судом залучений в якості спеціаліста та попереджений про кримінальну відповідальність, пояснив, що при виготовленні ситуаційної схеми для технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1923 (т.4, а.с.14, т.6, а.с.17-21), він керувався виключно даними з ДЗК. Тобто, дані, що зображені на ситуаційній схемі, повністю відповідають реаліям, а саме свідчать про те, що спірні земельні ділянки знаходяться поза межами НПП (т.6, а.с.6).

Картографічні матеріали, що містяться у т. 4, а.с. 83-90, суд не бере до уваги, оскільки, зі слів прокурора, такі розроблені нею самостійно за допомогою вільного доступу до карт у мережі Інтернет з накладенням просторових даних.

Посилання позивача на відповідь громадської організації «Українська природоохоронна група» як на доказ існування територій парку «Цуманська пуща», на думку суду, не може бути беззаперечним доказом на задоволення позову з огляду на вищезазначені аргументи суду (т. 4, а.с.78-79).

Враховуючи вищевикладені докази, яким суд надав детальну оцінку з точки зору допустимості, суд приходить до переконання, що земельні ділянки з кадастровим номером :04:000:0818, :04:000:0820 та :04:000:0833 не відносяться до земель ПЗФ України, не входять до території НПП на території Ківерцівського району.

Прокурором не надано беззаперечних доказів доведеності такої позиції при поданні позовної заяви до суду. Не здобуто таких й під час слухання справи по суті.

Окрім іншого, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Пункт 2 Указу Президента від 22.02.2010 року № 203/2010 містить вказівку Кабінету Міністрів України в частині фактичного виконання такого, а саме доручено забезпечити :

-вирішення питання щодо утворення адміністрації Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» та забезпечити її функціонування;

-затвердження у шестимісячний строк у встановленому порядку Положення про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща»;

-вирішення протягом 2010 року відповідно до законодавства питання щодо надання у постійне користування Ківерцівському національному природному парку 3471,54 гектара земель;

-розроблення протягом 2010-2012 років та затвердження в установленому законом порядку Проекту організації території Ківерцівського національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів;

-розроблення протягом 2010-2012 років проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та проекту землеустрою з організації та встановлення меж території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», отримання державних актів на право постійного користування земельними ділянками.

Тобто, стверджувати, що Указ втілений в реальність можливо виключно після його виконання.

Водночас, завершуючи розгляд справи, суд акцентує увагу, що Указ Президента виконано частково, а саме в частині утворення адміністрації, затвердження Положення (однак з порушенням строку).

Такі висновки дають суду переконання стверджувати, що НПП створений виключно як юридична особа, себто адміністрація, але не створений де факто, тобто у відповідності до вимог ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» в частині дотримання мети створення такого.

Така позиція, на переконання суду, узгоджується й з результатами Акту Державної екологічної інспекції у Волинській області №12/01.22 від 18.01.2022 року за наслідками проведення планового заходу державного нагляду щодо додержанням суб`єктом господарювання - Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, відповідно до якого констатовано, що вимоги п.2 Указу Президента України від 22.02.2010 року №203 «Про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» не виконано (т.1, а.с.147-154).

Окрім того, суд не погоджується з твердженням прокурора про те, що створення Парку є доведеним з точки зору прийняття Гарантом держави відповідного Указу (з врахуванням інформації, що міститься у Додатках 1, 2), навіть виходячи з аналізу технічного завдання, затвердженого директором КНПП «Цуманська пуща» Квачем І.С. від 19.12.2017 року, де чітко визначено, що призначення такого здійснюється задля реалізації Указу Президента, тобто свідчить про стадію виконання такого (т.6, а.с.25-26).

Стверджувати про створення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська Пуща» з огляду на Указ, на переконання суду, є невірним трактуванням, оскільки Президент не оголосив зазначені землі територією ПЗФ, а лише доручив (п.2) Кабінету Міністрів України створити Парк на зазначених територіях.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав доведеності прокурора щодо віднесення спірних земельних ділянок до земель ПЗФ України.

Щодо скасування Наказів ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Суд звертає увагу, відповідно до ст. 56 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», державний кадастр територій та об`єктів природно-заповідного фонду є системою необхідних і достовірних відомостей про природні, наукові, правові та інші характеристики територій та об`єктів, що входять до складу ПЗФ.

Стаття 58 вказаного Закону регламентує, що державний кадастр територій та об`єктів ПЗФ містить відомості про правовий статус, належність, режим, географічне положення, кількісні і якісні характеристики цих територій та об`єктів, їх природоохоронну, наукову, освітню, виховну, рекреаційну й іншу цінність.

Стаття 59 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» закріплює, що державний кадастр територій та об`єктів ПЗФ ведеться центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища та його органами на місцях за рахунок державного бюджету.

Первинний облік кадастрових відомостей щодо територій та об`єктів ПЗФ здійснюється адміністраціями, в тому числі, національних природних парків.

Водночас, як вбачається з матеріалів судової справи, пунктом 2 Указу Президента України №203/2010 від 22.02.2010 року постановлено затвердити у шестимісячний строк у встановленому законом порядку Положення про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», розроблення протягом 2010-2012 років та затвердження в установленому законом порядку Проекту організації території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів; розроблення протягом 2010-2012 років проекту землеустрою з організації та встановлення меж території Парку, отримання державних актів на право постійного користування земельними ділянками.

На виконання зазначених в попередньому абзаці приписів Указу Президента України №203/2010 від 22.02.2010 року, затвердженим наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 12.12.2011 року №553 Положенням про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», а саме у пункті 1.9 розділу 1 прописано, що межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначення, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку та про обмеження у їх використанні вносяться, що й узгоджується із попередньо процитованими судом нормами Закону, до державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховувати при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

Однак, всупереч наведених положень Указу та Положення «Про Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», вимог ст. ст. 2, 25, 45, 47, 67 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, яким визначено, що право користування чи право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав і вказані права оформляються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 2010 року до моменту винесення рішення по справі (2025 рік), у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у земельному кадастрі України відсутні відомості про право користування адміністрацією Парку земельними ділянками та встановлення обмежень у використанні.

Вказане підтверджується й Актом перевірки щодо дотримання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища №12/01.22 від 18.01.2022 року та приписом Державної екологічної інспекції у Волинській області від 18.01.2022 року №000001 (т.1, а.с.147-155).

Аналізуючи Постанову Кабінету Міністрів від 03 жовтня 2018 року №888 «Про внесення змін у додаток до постанови КМ України від 18 квітня 2018 року №361, суд звертає увагу, що державою було виділено кошти, як на розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», так і на розроблення проекту на внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель (т. 2, а.с.131-132), що беззаперечно свідчить про те, що такі дані (статус ПЗФ та їх обмеження) повинні були бути внесені до Земельного кадастру України. Водночас, є очевидним їхня відсутність.

Суд звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин (укладення договорів та винесення Наказів 2021), землі СГП ТзОВ «Деметра», що частково перейшли у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у статусі земель сільськогосподарського призначення без жодних обмежень та обтяжень щодо їх використання; не знаходились на землях ПЗФ, що стверджується публічною інформацією на кадастровій карті України в шарі ПЗФ України, не були визначені у праві користування адміністрацією Парку у відповідності до Реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене, враховуючи, що розпорядником земель на момент виникнення спірних правовідносин було Управління Держгеокадастру у Волинській області, за відсутності у системі Держгеокадастру будь-якої інформації, що забороняла б розпоряджатись спірною земельною ділянкою, тобто, надавати громадянам у приватну власність, підстав для задоволення позову прокурора в частині скасування Наказів № 3-417/15-21-СГ від 04.02.2021 року та № 3-416/15-21-СГ від 04.02.2021 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» у суду підстав немає. Не здобуто таких доказів й безпосередньо в судовому засіданні.

Суд констатує, що при виділенні спірних земельних ділянок вищезазначеним громадянам та наданні у приватну власність, працівниками Держгеокадастрів не було порушено жодних норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. Хронологія дій Держгеокадастрів є чіткою, послідовною; інформація, отримана з інформаційних джерел, а саме Державного земельного кадастру щодо спірних земельних ділянок є реальною та такою, що не піддавалась людському втручанню.

Окрім того, суд звертає увагу, що під час слухання справи, представник органу прокуратури на запитання головуючого про те, чи внесено зміни/дані про наявність обмежень/приналежності земель проектованого Парку до ПЗФ України, позивач відповів, що таких даних до Земельного кадастру наразі не внесено; за час слухання справи в суді 4 (чотири) роки, державними органами не розроблено Проект, який є основним документом, що регулює питання земель ПЗФ, не усунуто прогалини та не виконано Указ Президента.

З огляду на викладене, твердження прокурора про порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області норм чинного законодавства при винесенні спірних Наказів є недоведеним.

Щодо скасування договорів дарування.

Прокурор, заявляючи вимогу про визнання недійсними вищевказаних договорів, посилався виключно на обставину, що такі повинні бути визнані судом недійсними, оскільки стосувались земельних ділянок, що є частиною об`єкта природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», тобто не могли бути передані у приватну власність. Укладення таких договорів суперечить чинному законодавству, що є підставою для визнання їх недійсними.

Надаючи оцінку вищевикладеному, суд звертає увагу на наступне.

Частина 1 ст.215 ЦК України регламентує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Отже, можна вважати, що умови чинності правочину водночас є умовами його дійсності, які в загальному вигляді визначені у ст.203 ЦК України. Зокрема, умовами чинності (дійсності ) правочину є:

1)зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

2)особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

3)волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

4)правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

5)правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним;

6)мають бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочинів.

Порушення перелічених умов у відповідності до норм ЦК України тягне за собою недійсність правочину.

Окрім того, частина третя статті 203 ЦК України вказує, що, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, вставлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Водночас, надаючи оцінку таким правочинам (договорам дарування у даному випадку) суд не вбачає порушення вимог п. 1-6 ч. 1 ст.203 ЦК України, які б надавали суду можливість визнати такий правочин недійсним.

Твердження прокурора про те, що зміст спірних правочинів суперечить нормам ЦПК та іншим актам цивільного законодавства (у даному випадку, зі слів прокурора, нормам Земельного Кодексу України, Закону України «Про природно заповідний фонд України») не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи.

Крім того, суд враховує, що ч. 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту або не обмежені в обороті.

Суд надав оцінку таким фактам та дійшов висновку у попередньому розділі про те, що спірні земельні ділянки не були вилучені з цивільного обороту та не обмежені в обороті, що не перешкоджало їх переходу у приватну власність.

Щодо охоронного зобов`язання.

Статтею 53 Закону України «Про природо-заповідний фонд України» визначено, що території та об`єкти ПЗФ або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони природного навколишнього середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, затвердженої Наказом Міністерства Екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 №65, визначено основні вимоги щодо оформлення охоронних зобов`язань стосовно забезпечення режимів охорони та збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного та місцевого значення.

Пункт 3.2. Інструкції регламентує, що до охоронного зобов`язання додаються завірені в установленому законодавством порядку уповноваженим органом копії картографічних оглядових матеріалів меж території, що передається під охорону.

Тобто, нормативний акт чітко передбачає, що під охорону передаються виключно землі ПЗФ, які визначені на картографічних матеріалах.

Водночас, з аналізу вищевикладених доказів, що надавались сторонами та яким суд надав оцінку, вбачається, що землі СГП ТзОВ «Деметра» до земель ПЗФ не відносились, що фактично унеможливлює апріорі легітимність виданого ВОДА охоронного зобов`язання.

Окрім того, такий документ видано без картографічного матеріалу, що стверджується й інформацією, що міститься у Акті перевірки Державної екологічної інспекції України №12/01.22 від 18.01.2022 року (т. 1, а.с.152, 2 абз.).

Картографічний матеріал, поданий позивачем (т.6, а.с.16) не є тим документом у відповідності до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ч. 1 ст. 25 та ч. 2 ст. 47 Закону України «Про землеустрій», що встановлює межі та об`єкти ПЗФ України.

Окрім того, факт отримання гр. ОСОБА_1 копії охоронного зобов`язання, спростовується наданими представником Волинської ОДА доказами, а саме копією журналу надіслання кореспонденції та супровідним листом, відповідно до якого не вірно вказано юридичну особу та адресу місцезнаходження (т.5, а.с.189-191). Вказаний факт не заперечила й у судовому засіданні представник Волинської ОДА, апелюючи ймовірністю людської похибки.

З огляду на викладене, твердження прокурора про наявність охоронного зобов`язання, як підстави для задоволення позову та доведеності віднесення земель СГП ТзОВ «Деметра» до земель ПЗФ, суд не вбачає.

Щодо вимоги про повернення спірної земельної ділянки та способу захисту.

Представник позивача у одній із вимог просить усунути перешкоди у здійсненні Волинською обласною державною адміністрацією права власності на земельну ділянку площею 4 га з кадастровим номером :04:000:0833 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 , а саме - права приватної власності на спірну земельну ділянку та заявляє вимогу аби суд зобов`язав ОСОБА_2 повернути вказану земельну ділянку у власність держави в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Позивач, з посиланням на практику Верховного Суду, стверджує, що саме пред`явлення негаторного позову, тобто заявлення вимоги про усунення перешкод у праві користування, розпорядження та зобов`язання повернути земельну ділянку є ефективним способом на відновлення порушених прав.

Суд зазначає, що особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, і тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, і який на момент подання позову не є власником цього майна, однак уважає себе таким (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №522/7636/14-ц).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від учинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямовано на усунення порушень прав власника, не пов`язаних із позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц).

З огляду на наведені визначення, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц зробила висновок, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного й негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Під час вирішення питання про віднесення заявленого у справі позову до віндикаційного чи негаторного, які є різновидами способів захисту права власності, поняття володіння потрібно розглядати як складову змісту такого права в розумінні положень ч. 1 ст. 317 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).

Так, у Постанові від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в ч. 1 ст. 317 ЦК України, зокрема набуває й право володіння. Отже, з огляду на специфіку речей в обороті, володіння рухомими й нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджено, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

У Постанові від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на зазначене, в разі задоволення вимоги власника про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстровано право власності на цю ділянку, суд витребовує останню на користь власника від указаної особи, а не зобов`язує таку особу повернути відповідну ділянку власникові.

Отже, захист судом порушеного права на підставі віндикаційного позову полягає в реєстрації за дійсним власником його права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Якщо право власності на нерухоме майно лишається зареєстрованим за дійсним власником, однак таке майно незаконно використовує інша особа, то потрібно звертатися не з віндикаційним, а з негаторним позовом, оскільки, в такому разі, усунення перешкод у користуванні власником своїм майном і буде ефективним способом захисту порушеного права, а рішення про витребування майна з чужого незаконного володіння не матиме жодного ефекту.

Як встановлено судом, право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за новим власником, який згодом відчужив її на платній основі.

Отже, правомірним та ефективним способом захисту порушених прав держави на спірні землі у даній справі є віндикаційний позов, а не негаторний, як подано прокурором.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 виснувала: розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

За наведених обставин суд вважає, що обраний прокурором спосіб захисту -зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення державі в особі Волинської обласної державної адміністрації, а також похідні вимоги, суперечить закону та є неефективним.

Окрім того, суд звертає увагу, що позовна вимога прокурора викладена у редакції «…усунути перешкоди у здійсненні Волинською ОДА права власності на земельну ділянку….». Водночас, згідно інформації реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1923 (першочергова, з якої виділено спірні ділянки) є Ківерцівська РДА (т.1, а.с.28, зворот). При ліквідації РДА вказана земельна ділянка правонаступнику - Луцькій районній державній адміністрації не передана.

На думку суду, очевидним є факт несумісної заявленої позовної вимоги в частині зазначення власника земельної ділянки Волинську ОДА, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що саме їй, як власнику земельної ділянки здійснюють перешкоди у користуванні.

Висновки

Детально дослідивши матеріали провадження, яким суд надав належну правову оцінку у мотивувальній частині рішення, заслухавши пояснення учасників, з дотриманням принципу змагальності, керуючись ст.77, 84 ЦПК України, зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

З наведених доказів чітко вбачається, що територія Парку в натурі не встановлена.

Межі Парку у відповідності до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» не внесені до Державного земельного кадастру України відповідно до Проекту створення Парку, в якому б зазначались землі СГП ТзОВ «Деметра».

Створення Парку проектувалось з порушенням вимог, передбачених ст. 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

У проекті організації території Парку, який затверджено Наказом Міністерства охорони довкілля та навколишнього природного середовища України від 18.08.2022 року №300, земельні ділянки, належні СГП ТзОВ «Деметра» у жодній функціональній зоні не зазначені.

На публічній кадастровій карті в розрізі шарів ПЗФ на території СГП ТзОВ «Деметра» - відсутній.

Наведені обставини в сукупності з дослідженими судом доказами вказують на те, що жодних обмежень та обтяжень щодо використання земель СГП ТзОВ «Деметра» не зареєстровано, а тому реалізація прав, передбачених ст. ст. 316-318 ЦК України відповідачами, на переконання суду, є виправданою.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сільськогосподарське товариство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Красневич Олександр Анатолійович, виконавчий комітет Луцької міської ради Волинської області про визнання недійсними наказів, визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та проведеної на його підставі державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Волинська обласна державна адміністрація, адреса: Київський майдан, 9, м. Луцьк Волинської області, код ЄДРПОУ - 38527740.

Представник позивача - заступник керівника Луцької окружної прокуратури Сергій Мацюк, адреса: вул. Винниченка, 13, м. Луцьк Волинської області.

Третя особа Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща», адреса: вул. Вишневецького, 3а, м. Ківерці Волинської області, .

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, вул. Винниченка, 67, м. Луцьк Волинської області, .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текс рішення складений 17.11.2025 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч