Справа № 703/3771/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Яковенко І.В.

за участі

представника позивача Прядки В.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, до ОСОБА_1 та Тернівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно

встановив:

16 червня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Прядка В.М., звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою, якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Попівської сільської ради №27 від 20 серпня 2010 року про передачу у власність ОСОБА_1 будинковолодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2010 року на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , видане виконавчим комітетом Попівської сільської ради; стягнути на її користь з відповідачів судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи (у тому числі надання адвокатом правової допомоги).

Позов обґрунтовує тим, що 29 квітня 1979 року Капустинською сільською радою Шполянського району Черкаської області було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 про що зроблено актовий запис №8. У шлюбі сторони почали проживати в АДРЕСА_1 .

05 серпня 1997 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 до дня подачі позову позивач проживає у житловому будинку в АДРЕСА_1 .

На підставі рішення виконавчого комітету Попівської сільської ради №27 від 20 серпня 2010 року відповідачу ОСОБА_1 виконавчим комітетом Попівської сільської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2010 року на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 95,6 кв.м., житловою площею 48,3 кв.м.

На час приватизації вищевказаного житлового будинку в ньому постійно проживала позивач. Згідно довідки Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області від 02 листопада 2016 року, ОСОБА_2 , 1960 року народження, яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , дійсно, постійно, без реєстрації проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 21 травня 2025 року, виданого Тернівською сільською радою, ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 , які відібрані адвокатом в порядку ч.1 п.7 ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дослівно: «Можу повідомити про наступну відому мені інформацію про колишнє подружжя « ОСОБА_5 ». З ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добре товаришую з 2000 років. Мені відомо, що між ними було укладено шлюб, вони мають сина ОСОБА_8 . Відомо, що в кінці 90 років (1997-1999) вони шлюб розірвали, проте фактично продовжили проживати разом за адресою АДРЕСА_1 , де проживають разом і по сьогоднішній день. Їх син ОСОБА_8 переїхав жити до іншого міста орієнтовно в 2000 році. З сім`єю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 добре товаришував весь цей час та товаришую і сьогодні. Досить частко проводимо дозвілля разом, відпочиваємо, відвідуємо один одного в якості гостей. Підводячи підсумок, з власних спостережень можу вказати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно проживали за адресою АДРЕСА_1 , у шлюбі та після його розірвання та проживають у будинку по день надання мною пояснень».

Набуття права власності на зазначений будинок суперечить правам позивача та її законним інтересам на отримання у власність житла. Приватизація житлового будинку була проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а тому свідоцтво про право власності на зазначений будинок, який видано на ім`я ОСОБА_1 є недійсним. Позивач, яка проживала в займаному жилому приміщенні та мала такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї, мала право на приватизацію будинку та передачу його в спільну сумісну або часткову власність. Окрім того, письмову згоду на передачу будинку в спільну сумісну або часткову власність позивач не надавала, хоча постійно проживала у будинку і мала такі ж права та обов`язки, як наймач будинку та члени його сім`ї. Додатково зазначила, що Тернівська сільська рада утворена шляхом об`єднання Малосмілянської, Попівської, Сердюківської та Тернівської сільських рад колишнього Смілянського району, тому саме Тернівська сільська рада є одним з відповідачем за даним позовом.

Ухвалою судді від 24 червня 2025 року, після усунення позивачем та її представником недоліків позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та роз`яснено відповідачам право на подання відзиву на позовну заяву і заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповідь на відзив та встановлені відповідні строки.

30 вересня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів, приєднано до матеріалів даної цивільної справи докази, які зазначені у клопотаннях представника позивача про приєднання доказів надсилання заяви про виклик свідка іншим сторона у справі та про долучення доказів, які надійшли на адресу суду 29 липня 2025 року, 11 вересня 2025 року та 22 вересня 2025 року, вирішено їх врахувати при розгляді даної цивільної справи закрито підготовче провадження у справі та призначеної її до судового розгляду, задоволення клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, викликано у судове засідання для надання показів як свідком зі сторони позивача ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, її представник просив розгляд справи провести без участі позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Прядка В.М. у судовому засіданні 03 листопада 2025 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, при цьому зазначив, що прийняття сільською радою спірного рішення та отримання відповідачем ОСОБА_1 на підставі такого рішення свідоцтва про право власності на будинковолодіння, позивач дізналася лише у березні-квітні 2025 року, коли переглядала спільні з відповідачем ОСОБА_1 документи, з метою подальшої приватизації вказаного будинку, оскільки вважала, що цей будинок не був приватизований. Останній позивачу не повідомляв про приватизацію будинковолодіння, в якому вони спільно постійно проживали на час приватизації будинку відповідачем ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Прядка В.М. у судове засідання 18 листопада 2025 року не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив судовий розгляд провести без його та позивача участі, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 03 листопада 2025 року позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке у подальшому було ним приватизоване, наданий йому спільно з позивачем у період їх шлюбу для спільного проживання. Після його розлучення з позивачем, яке відбулося через негаразди у сім`ї, вони залишилися проживати у вказаному будинку як одна сім`я та проживають у ньому по даний час. На час приватизації зазначеного будинку позивач не була зареєстрована за адресою місцезнаходження, однак фактично постійно проживала у цьому будинку. Про приватизацію ним вказаного будинку та отримання свідоцтва про право власності на нього, він позивача не повідомляв. Свідок ОСОБА_4 проживає по його сусідству та вони допомагають один одному по сусідські. Підтвердив, що саме позивач укладала договір з ПАТ «Черкасиобленерго» про користування електричною енергією від 04 листопада 2016 року, яким передбачено постачання електричної енергії до будинку АДРЕСА_1 , так як вона фактично проживала за даною адресою. Підтвердив, що саме у 2025 році позивач побачила свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , видане на його ім`я, коли переглядала їх спільні документи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 18 листопада 2025 року не з`явився, в матеріалах справи наявна заява його представника адвоката Миненко О.В., в якій остання просить розгляд справи проводити без її та відповідача участі.

Представник відповідача Тернівської сільської ради у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він з 1999 року щороку у літній період часу проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Даний будинок розташований недалеко від будинку АДРЕСА_1 у цьому ж селі. Він знайомий з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживають у будинку АДРЕСА_1 , приблизно з 1990-их чи 2000-их років та по даний час. Дійсно надавав адвокату Прядці В.А. свої письмові пояснення з приводу знайомства з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і їх фактичного місця проживання. У вказаний період часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали як сім`я та вони мають спільного сина ОСОБА_8 , який останнім часом проживав у м. Харків. Він точно пам`ятає, що у період часу з 2009 року по 2010 рік ОСОБА_2 постійно проживала у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 живуть за вказаною адресою і на даний час, як сім`я. Інформаціє про належність права власності на будинок АДРЕСА_1 , він не володіє.

Суд, врахувавши доводи представника позивача та позицію відповідача, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 29 квітня 1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05 серпня 1997 року.

Рішенням виконавчого комітету Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок», відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року №157/6445, вирішено дозволити Смілянському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтво про право власності на жилий будинок, який розташований в селі Попівка Смілянського району Черкаської області і належить громадянину на праві приватної власності, а саме: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с.14).

07 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, на підставі рішення виконавчого комітету Попівської сільської ради від 20 серпня 2010 року за №27, видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , відповідно до якого, власником будинку АДРЕСА_5 , є ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається з Витягу про Державну реєстрацію прав від 29 листопада 2010 року за №28168764, 29 листопада 2010 року Смілянським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року, прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 (а.с.9).

Сторона позивача стверджує, що право власності на будинок АДРЕСА_1 , було набуте відповідачем ОСОБА_1 у порядку приватизації державного житлового фонду.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив вищевказане твердження сторони позивача, а відповідач Тернівська сільська рада не надала жодних заперечень такому твердженню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року, набув у приватну власність будинок АДРЕСА_1 , у порядку приватизації державного житлового фонду.

Згідно ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Згідно ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), кімнат у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п.1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до п.4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Згідно п.13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Відповідно до п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно п.16 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.23 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), свідоцтво про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі підлягає обов`язковій реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Для здійснення державної реєстрації прав власності на приватизоване житло орган приватизації або орган з оформлення документів подає до бюро технічної інвентаризації розпорядження органу приватизації (для квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (для жилих приміщень в гуртожитках), технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок технічний паспорт на домоволодіння та два примірники свідоцтва про право власності на житло.

Згідно висновків Верховного Суду, які викладені у постановах від 01 червня 2020 року у справі №520/14902/17 (провадження № 61-21727св19), від 14 вересня 2021 року у справі №473/2473/20 (провадження №61-38св21), від 27 лютого 2023 року у справі №215/1765/21 (провадження №61-218св23), передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру.

Відповідно до ст.64 ЖК України (у редакції, чинній станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Таким чином, передача у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність будинків, які підлягають приватизації, станом на день прийняття виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської рішення від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок» та станом на день видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року, здійснювалася за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цьому будинку.

Позивач ОСОБА_2 , у позовній заяві, та її представник адвокат Прядка В.М., у судовому засіданні, стверджували, що після укладення шлюбу між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 , останні почали проживати в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був наданий сільською радою ОСОБА_1 , як наймачу, та продовжили постійно спільно проживати як одна сім`я за вказаною адресою, у тому числі у 2010 році, після розірвання шлюбу між ними та проживають за цією адресою по даний час.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , а також свідок ОСОБА_4 , підтвердили вищевказані твердження позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Прядки В.М., а відповідач Тернівська сільська рада жодних заперечень та доказів, на спростування таких тверджень, до матеріалів цивільної справи не надав.

Як вбачається з довідки №451, складеної Попівською сільською радою Смілянського району Черкаської області 02 листопада 2016 року, ОСОБА_2 , 1960 року народження, яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , дійсно постійно, без реєстрації, проживає в АДРЕСА_1 , в будинку, власником якого є ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , який складений 21 травня 2025 року та відомості в якому засвідчені секретарем сільської ради, під час обстеження виявлено, що ОСОБА_2 , 1960 року народження, особа з інвалідністю ІІ групи, зареєстрована: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до довідки №268, складеної виконавчим комітетом Тернівської сільської ради 11 вересня 2025 року, ОСОБА_2 , 1960 року народження, дійсно, зі слів сусідів, постійно, без реєстрації, з 2009 року, проживає в АДРЕСА_1 (а.с.102).

Також, згідно видаткової накладеної №АК-000377 від 17 травня 2013 року, ПП ОСОБА_9 поставив, а ОСОБА_2 отримала за адресою: АДРЕСА_1 , котел на дровах DUNATECH-05, 27 кВт, вартістю 9000 гривень 00 копійок (а.с.80).

04 листопада 2016 року між споживачем ОСОБА_2 , з одного боку, та енергопостачальником ПАТ «Черкасиобленерго», в особі директора Смілянського району електричних мереж, з іншого боку, було укладено договір №1053071 про користування електричної енергії (а.с.77-78).

Згідно п.1 вказаного Договору, за цим договором енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 .

16 листопада 2017 року, на замовлення ОСОБА_2 , працівниками Смілянського району електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» проведено вимірювання опору розтікання на основних заземлювачах, заземлення магістралей і електрообладнання на об`єктів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол за №42 (а.с.76).

Відповідно до акту обстеження від 21 березня 2025 року, складеного представником ВСП «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», у присутності споживача ОСОБА_2 , відповідно до вимог пп.10 п.5.5.5 ПРРЕЕ на предмет огляду обладнання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.79).

Як вбачається з рахунків за спожиту електричну енергію за січень 2024 року та серпень 2024 року, споживачу ОСОБА_2 виставлено рахунки за споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.73).

Положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (у редакціях, чинних станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно) передбачають, що передача у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність будинків, які підлягають приватизації, здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цьому будинку, а не повнолітніх членів сім`ї, які зареєстровані у цьому будинку, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання повнолітніх членів сім`ї у будинку, який вирішено передати у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність, як такий, що підлягає приватизації, не може бути доказом того, що вказані особи не проживали у такому будинку, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вказані особи не проживали у такому будинку на час його приватизації, якщо факт проживання цих осіб у цьому будинку підтверджується іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_2 та її представником адвокатом Прядкою В.М. доведено факт постійного проживання позивача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час прийняття виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської рішення від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок» та станом на день видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року, на підставі яких відповідач ОСОБА_1 набув, шляхом передачі йому сільською радою у приватну власність у порядку приватизації, право власності на зазначений будинок, у зв`язку з чим така передача будинку у приватну власність відповідача ОСОБА_1 повинна була здійснюватися за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно проживають у цьому будинку, тобто за письмової згоди позивача ОСОБА_2 .

Доказів надання позивачем ОСОБА_2 письмової згоди на передачу сільською радою у приватну власність відповідача ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який підлягає приватизації, матеріали цивільної справи не містять, при цьому надання такої письмової згоди позивачем ОСОБА_2 заперечується.

Таким чином, прийняттям виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської рішення від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок» та видачею виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , було порушене право позивача ОСОБА_2 на реалізацію нею права безоплатної приватизації частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона постійно проживала як член сім`ї відповідача ОСОБА_1 на час проведення приватизації цього будинку останнім.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що прийнятті виконавчим комітетом Попівської сільської ради Смілянського району Черкаської рішення від 20 серпня 2010 року за №27 «Про видачу свідоцтва про право власності на жилий будинок» не були дотримані вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396 (у редакціях, чинних станом на день винесення спірного рішення та на день видачі спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Прядка В.М., підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи, при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, а також враховуючи, що спір виник виключно внаслідок дій відповідача ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, з урахуванням кількості поставлених позивачем на вирішення суду вимог немайнового характеру, у сумі 2422 гривні 40 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Прядка Віталій Михайлович, до ОСОБА_1 та Тернівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Попівської сільської ради №27 від 20 серпня 2010 року «Про видачу свідоцтва про право на жилий будинок».

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Попівської сільської ради 07 жовтня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач Тернівська сільська рада, адреса: 20733, Черкаська область, Черкаський район, с. Тернівка, вул. Центральна, 36, .

Головуючий Т.В. Ігнатенко