РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3484/25

провадження у справі №2/0285/1684/25

17 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Янковій Л.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

27.06.2025 представник ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №7862013 від 05.05.2024 в розмірі 22160 грн., що складається з наступного: 6000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 10800 грн - заборгованість за відсотками, 5360 грн - заборгованість за пенею.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №7862013 про надання споживчого кредиту, за яким відповідач отримала кредит в сумі 6000 грн.

27.11.2024 між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач не погашає заборгованість у добровільному порядку, відбулося звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася.

На адресу суду надійшов відзив, у якому представник відповідача позов визнав частково - у розмірі 6261,87 грн., що складається з суми тіла кредиту 6000 грн. та процентів у сумі 261,87 грн. Визнаючи факт укладання кредитного договору, відповідач заперечує проти нарахування процентів за ставкою 1,5% на день та стягнення пені. Посилається на те, що визначений умовами договору розмір процентної ставки суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" що має наслідком нікчемність пунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 3.1.1, 3.4 Договору, а також Додатку №1 до Договору. Вважає, що проценти за користування кредитом необхідно визначити у розмірі облікової ставки НБУ відповідно до положень ч. 1 ст. 1048, ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України. Згідно розрахунку представника відповідача сума процентів скдадає 261,87 грн. Проти стягнення пені за порушення договірних зобов`язань заперечує, посилаючись на мораторій, встановлений п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії в Україні воєнного стану. Крім того, заперечує проти заявленого позивачем розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, який вважає завищеним.

Судом встановлено, що 05.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №7862013 про надання соживчого кредиту, за яким відповідач отримала кредит в сумі 6000 грн., що визнається відповідачем.

За умовами договору строк кредитування становить 360 днів, стандартна процентна ставка 1,50% на день.

27.11.2024 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 .

Доказів про добровільне виконання даних зобов`язань відповідачем суду не надано.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даній справі відповідачем визнаються факти укладання між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 договіру №7862013 від 05.05.2024 про надання соживчого кредиту, отримання за цим догвором коштів у сумі 6000 грн. та наявність заборгованості за тілом кредиту.

За таких обставин, позовні вимоги у частині стягнення зазначеної суми підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд приходить до наступного висновку.

24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:

- протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);

- протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).

Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору.

Оскільки позивач звертає стягнення по кредитному договору №7862013 від 05.05.2024 за період тривалістю 360 днів з дати його надання, з урахуванням дії ч.5 ст.8 та п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», позивач має право на отримання процентів у сумі 24810 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку, нарахування процентів за договором припинено 03.09.2024.

Заявлена позивачем вимога про стягнення процентів у сумі 10800 грн не перевищує вищезазначену суму, отже не суперечить законодавчо встановленому обмеженню. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Посилання представника відповідача на нікчемність умов договору про визначення процентної ставки суд визнає необгрунтованими. Положення ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" щодо нікчемності умов договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки умова договору про розмір процентної ставки не стосується прав споживача, а визначає його обов`язок, що кореспондує праву кредитодавця на отримання таких процентів.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки в розмірі 5360 грн суд відмовляє, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 5360 грн. не підлягає задоволенню.

У зв`язку з вищевикладеним, з відповідача на користь позивача суд стягує заборгованість за за Кредитним договором №7862013 від 05.05.2024 у розмірі 16800 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1836,42 грн.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. До позовної заяви додано копію договору №42649746 про надання правничої допомоги від 01.01.2025 між ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М. (а.с 24-26).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

Враховуючи фактично надані послуги та частку задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 3836,42 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» ( ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 16800 (шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» ( ) відшкодування судових витрат в сумі 3836 (три тисячі вісімсот тридцять шість) гривень 42 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Помогаєв