Справа №504/4712/25
Провадження №2/504/3686/25
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

13.11.2025с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проти Пересипського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вроцлав Республіки Польща, скасування рішення про відмову у державній реєстрації акту цивільного стану, зобов`язання внести відомості про смерть особи до реєстру, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача.

Вирішуючи питання можливості відкриття провадження у даній справі суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до статті 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В цій справі заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Республіка Польща, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суддя вважає, що хоча ЦПК України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, проте ця невизначеність норм процесуального права

не може тлумачитись проти заявника і обмежувати його право на судовий захист, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Тому в цій частині позову слід відкрити.

Стосовно спору в частини визнання протиправною відмови органу ДРАЦС здійснити реєстраційні дії та зобов`язання вчинити реєстраційні дії з державної реєстрації смерті фізичної особи, суд виходить з наступного:

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі по тексту - ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року №2398-VI.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 цього Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 указаного Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі по тексту -Правила №96/5).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відтак, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заявник, звертаючись із заявою до органу ДРАЦС, мав на меті здійснити державну реєстрацію смерті фізичної особи, у задоволенні якої останній було відмовлено.

Отже, суддя зазначає, що об`єктом розгляду у цій справі є не питання щодо дотримання суб`єктом владних повноважень процедури розгляду звернення позивача про державну реєстрацію акту цивільного стану чи оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а зобов`язання відповідача здійснити цю саму державну реєстрацію акту цивільного стану, що свідчить про приватноправовий характер спору між сторонами.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим, а предмет перевірки у цій справі виходить за межі повноважень суду адміністративної юрисдикції.

Отже цей спір юрисдикційно належить місцевому загальному суду, і його слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Водночас, вирішуючи питання територіальної юрисдикції, суддя враховує таке.

Заявник посилається на правило частини 1 статті 28 ЦПК України як на підставу підсудності справи Доброславському районному суду Одеської області, мотивуючи свою позицію тим, що справа стосується захисту прав малолітньої дитини.

Водночас правило частини 1 статті 28 ЦПК України не регулює питання захисту прав малолітньої дитини, а лише встановлює альтернативне правило підсудності справи за вибором позивача.

Зокрема частина 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Інші позови не вказані у вказаній нормі процедурного закону.

Тому на дані правовідносини розповсюджуються загальні правила підсудності.

Відповідач у справі має місце реєстрації на території Пересипського району міста Одеси.

Таким чином справа територіально підсудна Пересипському районному суду міста Одеси.

За правилом ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 30, 31, 316, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Передати до Пересипського районного суду міста Одеси матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проти Пересипського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Вроцлав Республіки Польща, скасування рішення про відмову у державній реєстрації акту цивільного стану, зобов`язання внести відомості про смерть особи до реєстру.

Матеріали справи направити до Пересипського районного суду міста Одеси після закінчення строку на апеляційне оскарження цієї ухвали, або залишення апеляційної скарги без задоволення.

Спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа має бути прийнята до розгляду Пересипським районним судом міста Одеси (ст. 32 ЦПК України)

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з часу її проголошення.

Суддя В. К. Барвенко