Справа №711/2754/25
Провадження №2/712/2719/25
13 листопада 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Чапліної Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Саса Л. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Грушевого Ю.В. звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 300 000,00 грн заборгованості за розпискою від 05.01.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.01.2025 позивач дав в борг відповідачу 300 000,00 грн, про що свідчить письмова розписка від 05.01.2025, що підписана ним власноручно. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 12.01.2025, однак незважаючи на численні переговори не повернув. Так станом на день подачі позовної заяви відповідач борг не віддав, чим порушив виконання свого зобов`язання.
Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.04.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Чапліній Н.М.
28.04.2025 суддя ухвалила позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без руху. Встановила ОСОБА_1 строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху доказів сплати до Державного бюджету України судового збору у розмірі 3000,00 грн.
У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
02.05.2025 представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. подав до суду докази сплати судового збору у розмірі 3000,00 грн.
05.05.2025 суд ухвалив відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та призначив її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання з розгляду справи.
02.09.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті 02 жовтня 2025 року.
02.10.2025 судове засідання відкладено до 13.11.2025 у зв`язку з неявкою відповідача.
Позивач до судового засідання не з`явився, 01.09.2025 від представника позивача адвоката Грушевого Ю.В. надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та не заперечували проти прийняття заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З долученої до позову розписки судом встановлено, що 05.01.2025 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 300 000,00 грн, які зобов`язався повернути до 12.01.2025. Вказана розписка містить дату написання такої, а саме 05.01.2025, прізвище та ініціали відповідача та короткий підпис.
Заперечень щодо достовірності такої розписки відповідачем висловлено не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України).
Згідно з ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1048 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст.525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у повному обсязі і у строк, визначений договором (вказаний ним у розписці).
На час розгляду справи у суду відсутні підтверджуючі докази про те, що договір позики визнаний недійсним чи є розірваним.
Відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед позивачем є іншою, ніж та, що визначена позивачем; не надано будь-яких відомостей щодо погашення боргу, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 300 000,00 грн заборгованості за договором позики від 05.01.2025.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає сума 3 000,00 грн (судовий збір).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05.01.2025 у розмірі 300 000,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 000,00 грн, а всього 303 000,00 грн (триста три тисячі гривень 00 копійок).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: Н.М. Чапліна