Справа № 358/1595/25 Провадження № 2-др/358/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Буравова К.І., розглянувши заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Стаценка Олександра Дмитровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 07.11.2025 року у справі №358/1595/25 за позовом ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у задоволенні позовних вимог відмовлено.

13.11.2025 до Богуславського районного суду Київської області через підсистему «Електронний Суд» надійшла заява від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Стаценка Олександра Дмитровича про ухвалення додаткового рішення в справі №358/1595/25 в частині вирішення питання щодо стягнення з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.11.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 2 ст. 246 та ч. 3 ст. 270 ЦПК України.

24.11.2025 від представника позивача Ясницької Н.О. через підсистему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу. Заперечення обґрунтоване тим, що позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, з огляду на малозначність та складність справи, а заявлений розмір правової допомоги у сумі 3 000,00 грн. є неспівмірним та значно завищеним, адже, предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними. Сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію спірмірності та розумності щодо позовних вимог. Вказане свідчить про те, що рівень складності справи не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг). Враховуючи критерій розумності розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, вважають, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування необхідності саме такої кількості та вартості послуг на правничу допомогу. Крім того, представник звертає увагу суду на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, що підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідачки на правову допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн. стороною позивача та просить суд відмовити відповідачці у стягненні з ТОВ «ФК «ЄАПБ» витрат на правову допомогу.

Від відповідачки ОСОБА_1 та її представника станом на 25.11.2025 жодні клопотання та/або заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до статей 15, 58, 60 ЦПК України та статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу, яка у суді здійснюється, зокрема, шляхом представництва адвокатом.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторону, не на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Принцип відшкодування таких витрат закріплений також у пункті 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у пункт 5.44 постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зазначила, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.

У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

14.11.2024 Верховний Суд у справі № 161/629/23 зробив висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Богуславського районного суду Київської області від 07.11.2025 у справі №358/1595/25 у задоволенні позовних вимогТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відмовлено

Інтереси відповідачки ОСОБА_1 представляв адвокат Стаценко Олександр Дмитрович на підставі: ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Стаценко О.Д. від 21.09.2025, серії АІ №2005760; копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Стаценком О.Д. від 07.02.2022 серії КС №10513/10 (а.с.43-45).

26.09.2025 представник відповідачки Стаценко О.Д. у відзиві на позовну заяву, вказав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн із зазначенням, що докази фактичного понесення витрат будуть надані суду в порядку, передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України (а.с. 4851)

13.11.2025 представник відповідачки - адвокат Стаценко О.Д. скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень. На підтвердження доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу до заяви долучено: ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Стаценко О.Д. від 21.09.2025, серії АІ №2005760 (а.с.102); копія квитанції від 23.09.2025, оформлену адвокатом Стаценком О.Д. за надання правничої допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі № 38/1595/25 на суму 3 000,00 грн. (а.с.103).

Водночас разом із заявою про ухвалення додаткового рішення не було надано договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом та відповідачкою, а також детального опису наданих правничих послуг та виконаних робіт.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі№922/1964/21).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.

Відсутність договору унеможливлює встановлення характеру правовідносин між клієнтом та адвокатом, обсягу зобов`язань сторін та підстав визначення розміру гонорару. Відсутність детального опису робіт позбавляє суд можливості перевірити співмірність заявлених витрат із обсягом та характером наданих послуг.

Таким чином, надані представником відповідачки документи не дозволяють суду встановити реальність, необхідність та обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності, а тому не є належним та достатнім доказом фактичного понесення таких витрат.

За таких обставин суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак правові підстави для ухвалення додаткового рішення щодо їх стягнення відсутні.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, неминучими та розумними за розміром (рішення у справах «Гуриненко проти України»)

Приймаючи до уваги наведені вище норми Закону, які регламентують дані правовідносини, законодавчо встановлені критерії відшкодування понесених стороною спору судових витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи позицію позивача, дослідивши матеріали справи, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати відповідачки на професійну правничу допомогу не підтверджені доказами, суд прийшов до висновку про відмову в прийнятті додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись, ст.ст .4, 12, 76, 81,83, 95, 133, 137, 258, 259, 263-265,270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Стаценка Олександра Дмитровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://bg.ko.court.gov.ua/sud1004/

Ухвала суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя К. І. Буравова