Справа № 164/2108/25
п/с 2/164/1118/2025

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2025 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Ониска Р.В.,
при секретарі Власюка С.В.,
розглянувши у судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі - Національної служби здоров`я України, Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області до ОСОБА_1 про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, -
Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 48 597 гривень 45 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що ОСОБА_1 , близько 23 години 00 хвилин 27 жовтня 2024 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер, значення та наслідки власних дій, керуючись метою умисного протиправного заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, діючи з прямим умислом, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя та один удар кухонним ножем в ділянку хребетного каналу задньої поверхні шиї (спини) справа колишній дружині ОСОБА_2 (у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді відкритого проникаючого в хребетний канал колото-різаного поранення задньої поверхні шиї (спини) справа на рівні VII шийного І грудного хребців з забоєм шийного і грудного відділів спинного мозку, гематомієлією, ускладненого парапарезом обох нижніх кінцівок та монопарезом правої верхньої кінцівки, сенсорними розладами за провідниковим типом та порушенням функції тазових органів; закритий перелом нижньої щелепи без зміщення уламків; забій ділянки верхньої щелепи справа у вигляді підшкірної гематоми.
За ступенем тяжкості зазначене вище проникаюче в хребетний канал колото-різане поранення задньої поверхні шиї (спини) справа за ознакою небезпеки для життя належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень; закритий перелом нижньої щелепи за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; забій м`яких тканин ділянки верхньої щелепи справа, належить до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вироку Маневицького районного суду від 18.03.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України 3 роки іспитового строку.
Встановлено, що потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходилася на стаціонарному лікуванні у КНП Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради з 23.11.2024 до 16.12.2024. Відповідно до інформації КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради розмір витрат на лікування потерпілої становить 48 597,45 грн, які відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано.
Відповідно до довідки-розрахунку КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради від 29.07.2025 № 5065/11-885 хворим проведено у вищезазначеному лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні період із 23.11.2024 по 16.12.2024. Загальна сума витрат, понесених КНП Ковельське МТМО Ковельської міської ради на лікування потерпілого становить 48 597,45 грн. У вартість одного ліжко-дня включені витрати здійснені: - за рахунок коштів Національної служби здоров`я України, виділених з Державного бюджету на суму 43 630,85 грн; - за рахунок коштів Ковельської міської ради, виділених з місцевого бюджету (комунальні послуги) на суму 4 966,60 грн.
Прокурор Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився.
Представник Національної служби здоров`я України у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, подав заяву про розгляд справи без його участі
Представник Ковельської міської ради Волинської області в суд засідання не з`явився.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської області подали в суд заяву по розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надіслав.
Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури, представників Національної служби здоров`я України, Ковельської міської ради Волинської області, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради Волинської областіта відповідача ОСОБА_1 .
Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків.
Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 1166 Цивільного Кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 1 ст. 127 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь - яка інша фізична чи юридична особа має право на будь - якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).
Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
У п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Згідно п. 4 вищезазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.
Статтями 12, 14, 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що охорона здоров`я один з пріоритетних напрямків державної діяльності. Реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи державної влади, а безпосередньо охорону здоров`я населення забезпечують лікувально-профілактичні, санаторно- профілактичні та інші заклади. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у комунальній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За приписами частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт З частини другої статті 129 Конституції України).
Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
В обґрунтування правомірності використання представницьких повноважень при зверненні з даним позовом, необхідно зазначити, що потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради в період з 23.11.2025 по 16.12.2025, однак ні уповноваженими особами Ковельської міської ради Волинської області, ні КНП Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради, ні НСЗУ із вказаного часу не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до бюджету коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави.
З урахуванням викладеного, прокурор звертаючись до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Ковельської міської ради Волинської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради, вбачаючи наявність порушень інтересів держави внаслідок несплати з боку відповідача витрат на лікування, які понесені закладами охорони здоров`я, які фінансуються за рахунок місцевого бюджету, діє в межах повноважень визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Звернення керівника окружної прокуратури до суду з позовом у даному випадку є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку стягнути на користь держави кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися за місцем заподіяння шкоди.
Судом встановлено, що відповідачем вчинено кримінальне правопорушення в квартирі житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку із цим, позов подано до Маневицького районного суду, тобто за місцем заподіяння шкоди відповідачем.
Відповідачем ОСОБА_1 відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано до суду будь-яких належних доказів, що свідчать про неправильність представленого позивачем розрахунку суми завданої шкоди, а також про безпідставність заявлених позовних вимог.
Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на лікування потерпілої в сумі 48 597 гривень 45 копійок, як шкоди заподіяної злочином.
Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 274, 280-284, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 22, 1166, 1206 Цивільного кодексу України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору на користь держави з зарахуванням до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно ст. 9 ЗУ «Про судовий збір».
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: в особі - Національної служби здоров`я України, місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 19, ;

-в особі Ковельської міської ради Волинської області, місцезнаходження: 45000, м. Ковель, вул. Незалежності, 73, Волинської області, .

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне некомерційне підприємство Ковельське міськрайонне територіальне медичне об`єднання Ковельської міської ради, місцезнаходження: 45000, м. Ковель, вул. Олени Пчілки, 4, Волинської області,.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер не відомий).

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.