Справа № 716/1550/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.11.2025 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
за участі секретаря судових засідань Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Столітній М.М. через систему «Електронний суд» звернувся 25.08.2025 до суду з указаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість у розмірі 32 549,90 грн, а також понесені судові витрати. Окрім того, у порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, просив зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.
В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 20.02.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі по тексту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний договір № 1451789 про надання споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту складає 3500,00 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 2,50% у день, знижена процентна ставка 1,875% у день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу за кредитом вказані в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору.ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредит в сумі 3500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . За час користування кредитом із 20.02.2024 по 24.12.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1903,28 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1903,27 грн. Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАКПІФТАЛ», 24.12.2024 укладено договір факторингу № 24122024, за яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1451789. Заборгованість відповідача складала 29 749,90 грн, із яких сума кредиту 3500,00 грн, сума за відсотками 24 499,91 грн, штрафні санкції 1750,00 грн. Ураховуючи, що на момент укладення договору факторингу строк договору № 1451789 не сплив, позивачем здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 52 календарних днів із 25.12.2024 по 14.02.2025 у розмірі 4550,00 грн. Таким чином, станом на дату звернення позивача до суду заборгованість відповідача становить 32 549,90 грн, із яких заборгованість по тілу кредиту 3499,99 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 24 499,91 грн, нараховані «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відсотки за 52 календарні дні 4 550,00 грн, яку представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Крім цього позивач зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання, що передбачено ст. 625 ЦК України. За вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України, представник позивача просив, у порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, зазначити в рішенні про нарахування відповідних платежів, до моменту виконання рішення.
Ухвалою суду від 01.09.2025 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що двічі належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надала.
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.
На Веб-Сайті (через Мобільний застосунок «SlonCredit») між ОСОБА_1 та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 20.02.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1451789, за умовами якого товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Умовами надання кредиту визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає: 3500,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною процентною ставкою 2,5% у день, що застосовується у межах строку кредиту. Якщо споживач до 21.03.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка 1,875%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом складає 90 465,53% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 35 000,00 грн.
Розділом 2 договору обумовлено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.17-21).
До договору надано паспорт споживчого кредиту, де зазначені основні умови кредитування та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с.22).
Указаний договір укладений сторонами в електронному виді.
Як визначено в п.1.1 договору, електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.02.2024 зареєструвалася в особистому кабінеті ІКС ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», заповнила свої особисті дані, такі як індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта та дату його видачі, адресу проживання, електронну адресу, реквізити своєї платіжної карти, номер мобільного телефону, на який товариством відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Погодившись із запропонованими умовами договору, відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х906 договір про надання споживчого кредиту о 12:06:13 год від 20.02.2024 № 1451789.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Підписання кредитного договору відповідачем підтверджується його змістом та вказаною відповідачем інформацією, необхідною для ідентифікації особи, реквізити її платіжної карти.
На підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 29.05.2023 № 21/990-РК, ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИН» : 20.02.2024 о 12:07:14 год на суму 3500,00 грн (а.с.16).
Від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребувана судом інформація, що на карту № НОМЕР_2 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено переказ коштів у розмірі 3500,00 грн.
Таким чином, первісний кредитор ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними, а відповідач отримала кредитні гроші.
Відповідно до таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 20.02.2024 № 1451789, відповідач, отримавши 20.02.2024 кошти у розмірі 3500,00 грн, через 360 днів мала повернути заборгованість за кредитом у розмірі 3500,00 грн та нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 30 843,75 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, оскільки відповідач не виконала умови п. 1.5.2 для застосування заниженої процентної ставки, за весь період користування кредитними коштам первісним кредитором їй проводилися нарахування за стандартною процентною ставкою 2,5% у день, або 87,50 грн у день, за період із 25.12.2024 по 14.02.2025.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Таким чином договір факторингу є одним з різновидів правочинів з відступлення права вимоги.
Між ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 24.12.2024 укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого, ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ» за плату відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СЛОН КАПІТАЛ». Перелік боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Внесення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» плати за договором факторингу від 24.12.2024 № 24122024 підтверджується платіжною інструкцією від 26.12.2024 № 6308 (а.с.39).
Відповідно до витягу до реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 24.12.2024 № 24122024, право вимоги за договором від 20.02.2024 № 1451789, укладеним із ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.27).
На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості за даним договором складає 29 749,90 грн, із яких: заборгованість за основною сумою боргу 3499,99 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом 24 499,91 грн, заборгованість по сплаті пені, нарахованої за порушення терміну здійснення платежів 1750 грн (а.с.25).
Позивачем на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором від 20.02.2024 № 1451789, укладеним із ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», на користь нового кредитора ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» .
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, у зв`язку із зміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилася заборгованість у загальному розмірі 32 549,90 грн, із яких сума кредиту 3499,99 грн, нараховані відсотки 24 499,91 грн, нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відсотки за 52 календарних дні 4550,00 грн.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, із моменту відступлення права вимоги до звернення до суду з даною повною заявою, ОСОБА_1 заборгованість за даним договором не погашала.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як визначено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Надані докази, а саме: договір № 1451789, паспорт споживчого кредиту, які містять підписані відповідачем електронним підписом, розрахунки заборгованості, договір факторингу та витяг з реєстру боржників, суд вважає належними доказами. Доказів на спростування цього суду не надано.
За даних обставин, оскільки відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за договором від 20.02.2024 № 1451789 у загальному розмірі 32 549,90 грн, із яких сума кредиту 3499,99 грн, нараховані відсотки 24 499,91 грн, нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відсотки за 52 календарних дні 4 550,00 грн.
Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
У свою чергу, згідно з ч. 11 ст.265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 20.02.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє дотепер.
Із огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача про зобов`язання здійснювати нараховування органом (особою), із примусового виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є такими, що до задоволення не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.
Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який, із урахуванням задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості, а також вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».
Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем до позовної заяви додано: ордер серії АІ № 1969750; договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 9992 від 12.08.2025 року згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024.
Згідно п.1 розділу 1 договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (клієнт) доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги, зокрема: представництво інтересів клієнта в судах (п.2.2 договору).
Положеннями розділу 4 договору передбачено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. За надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.
Згідно п.5.1 розділу 5 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору.
Відповідно до акту прийому-передачі виконавчих робіт (наданих послуг) № 9992 від 10 грудня 2024 року згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024, загальна вартість наданих Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем послуг становить 10 000,00 грн.
Загальна сума гонорару в сумі 10 000 грн. підлягає оплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду першої інстанції у справі законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи наведені приписи, з урахуванням складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження та без фіксації судового/судових засідань за допомогою технічних засобів, обсягу наданих позивачем доказів, cуд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що на думку суду є достатнім та справедливим.
Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 12:45 год. 13.11.2025 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 18.11.2025 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) , то датою ухвалення даного судового рішення є 18.11.2025.
Керуючись ст.ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ ОСОБА_3 простягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
-заборгованості за кредитом у розмірі 3499,99 грн;
-заборгованості за відсотками у розмірі 24 499,91 грн;
-заборгованості нарахованих процентів за 52 календарних дні 4550, 00 грн.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повне рішення складено 18.11.2025.
Суддя Олена ПУХАРЄВА