ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О.В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3 % річних та матеріальних збитків (суддя першої інстанції Мачуський О.М.),

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої частки страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, 3 % річних та матеріальних збитків, в якому просила стягнути на свою користь грошові кошти в сумі 68626,87 гривень, що складається з: 41215,77 гривень - недоплачена частка страхового відшкодування; 21946,15 гривень - пеня; 3537,47 гривень інфляційні збитки; 1927,48 гривень 3% річних; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір франшизи, що складає 2600,00 гривень; стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі пропорційно до задоволених вимог.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 травня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Із вказаним рішенням суду не погодилось ПрАТ «СК «Саламандра», та подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Скарга мотивована тим, що відхилення судом звіту оцінювача № 126/02-23 від 27.02.2023 року як неналежного доказу виключно на підставі відсутності погодження з потерпілим є процесуально неправильним та не має під собою жодних правових підстав.

ОСОБА_2 повністю виконав свої зобов`язання, передбачені законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, він зобов`язаний був лише компенсувати суму франшизи у розмірі 2600,00 гривень, що і було ним зроблено. Всі інші збитки підлягали відшкодуванню страховою компанією в межах страхового покриття.

ОСОБА_3 , просив рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказав на те, що усі розрахунки, виконані на підставі протоколу огляду від 20.01.2023 р. (в тому числі Звіт № 20-01-23Р про оцінку транспортного засобу від 26.02.2023, складений СОД ФОП ОСОБА_5 та Звіт № 126/02- 23 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 27.02.2023, складений СОД ФОП ОСОБА_6 ) не є належними та допустимими доказами у цій справі, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Від ОСОБА_2 , відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить 68626,87 грн. тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (3028х30 =90840), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.12.2022 року о 20:56 годині в м. Дніпро по вул. Калинова, 18а, сталась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Great Wall, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Skoda Octavia, держаний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Внаслідок ДПТ транспортним засобам завдано механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2023 року у справі № 199/487/23, встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на нього адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Great Wall, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра», відповідно до Полісу № 211451998, який був дійсним на дату дорожньо-транспортної події 22.12.2022 року. Ліміт страхового відшкодування на потерпілого, за даним Полісом складає 160000,00 гривень за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи - 2600,00 гривень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 19.02.2020 року, транспортний засіб загальний легковий універсал-В, марки «Skoda» модель «Octavia», 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 .

04.01.2023 року ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку направила до ПрАТ «СК «Саламандра» заяву про виплату страхового відшкодування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, до яких долучила необхідні документи, а також Лист - запрошення на незалежну експертизу.

11.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до судового експерта Дроздова Ю.В. із заявою про проведення товарознавчої експертизи.

Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу від 20.01.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_8 проведено огляд та здійснено опис пошкоджень транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з протоколу огляду колісного транспортного засобу 11.01.2023 року та 20.01.2023 року, судовим експертом Дроздовим Ю.В. проведено огляд автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого встановлено обсяг, характер та ступінь складності ушкоджень колісного транспортного засобу, а також прийняті способи і методи їх усунення (види ремонтних операцій).

Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 1902/23 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) складеного 13 лютого 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, склала 263378,74 грн., ринкова вартість КТЗ складає 166974,71 грн. Вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток (У), заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 166974,71 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість даного автомобіля в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 48570,67 гривень.

Вартість наданих експертних послуг за складання висновку експерта № 1902/23 товарознавчої експертизи, що була сплачена позивачем ОСОБА_1 склала 5400 гривень, що підтверджується копіями квитанцій до платіжної інструкції від 10.01.2023 року на суму 4800,00 гривень та від 07.04.2023 на суму 600,00 гривень.

На замовлення ТОВ «Фінанс-Лайн», 26.02.2023 року оцінювачем ФОП ОСОБА_5 було складено Звіт № 20-01-23Р, відповідно до якого, в результаті виконання оцінки встановлено наступне: вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 167257,46 гривень.

На замовлення ТОВ «Фінанс-Лайн», 27.02.2023 року оцінювачем ФОП ОСОБА_6 було складено Звіт № 126/02-23 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 90069,19 гривень.

07.03.2023 року ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку направила ПрАТ «СК «Саламандра» копію висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 1902/23 від 13.02.2023 року, та копію постанови суду у справі № 199/487/23, яка набрала чинності.

Відповідно до страхового акту № 0043664.01.23/1, на підставі наданих документів, відповідно до умов договору страхування, подію кваліфіковано як страховий випадок за ризиком шкода майну третіх осіб. Розмір матеріального збитку розраховувався на підставі Звіту № 20-01-23Р від 26.02.2023 року, Звіту № 126/02-23 від 27.02.2023 року, та становить 74588,27 гривень, одержувач ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 13 квітня 2023 року № ЗНО0094825 ПрАТ «СК «Саламандра» на рахунок ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів в сумі 74588,27 гривень, з призначенням платежу «Страхове відшкодування за ремонт автомобіля згідно страхового акту №0043664.01.23/1 та згідно договору страхування №211451998 від 08.10.2022 р. Без ПДВ».

Також, 10.10.2023 року на рахунок ОСОБА_1 здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 305,00 гривень, із призначенням платежу «ПрАТ «СК «Саламандра» оплата пені за ремонт автомобіля згідно страхового акту №0043664.01.23/1 та згідно договору страхування №211451998 від 08.10.2022 р.. Без ПДВ

У зв`язку з незгодою із розміром страхового відшкодування, представник ОСОБА_1 адвокат Негробов О.В. звертався до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою від 15.05.2023 року в яких просив прийняти до уваги висновок експерта № 1902/23 від 13.02.2023 року та здійснити ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування, а також із запитами від 15.05.2023 року, 26.09.2023 року про надання інформації та документів, на підставі якого було здійснено розрахунок страхового відшкодування.

Представником ПрАТ «СК «Саламандра» - керуючим АБ «Терзі та партнери», 10.10.2023 року надано відповідь на адвокатський запит від 26.09.2023 року, в якій наведено запитувану інформацію та повідомлено про можливість особисто ознайомитись із документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та іншими матеріалами страхової справи. Також зазначено, що за отримання копій даних документів необхідно компенсувати вартість їх виготовлення.

29 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Негробов О.В. звернувся до МТСБУ та Національного банку України зі скаргою на дії страхової компанії щодо недоплати страхового відшкодування.

Відповідно до листа начальника Управління захисту прав споживачів фінансових послуг Національного банку України «Про розгляд звернення» вих. № 14-0004/78085 від 20.10.2023 року, НБУ розглянув звернення щодо врегулювання відносин ОСОБА_1 із ПрАТ «СК «Саламандра» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/211451998 та повідомив, що відповідно до звіту № 20-01-23Р про оцінку транспортного засобу від 26.02.2023, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (сертифікат № 1107/20 суб`єкта оціночної діяльності ФДМ України від 18.12.2020), за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, що складає 167257,46 грн. За звітом № 126/02-23 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу від 27.02.2023, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (сертифікат № 916/21 суб`єкта оціночної діяльності ФДМ України від 20.12.2021), за яким ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу становить 90069,19 грн. Розмір страхового відшкодування визначено страховиком наступним чином: 167257,46 грн. - 90069,19 грн. - 2600,00 грн. (франшиза) = 74588,27 грн. За результатом розгляду документів за страховим випадком Страховик прийняв рішення та 13.04.2023 здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 74588,27 грн. Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом Страховика від 11.04.2023. Відповіді на Вашу заяву від 15.05.2023 та повторний запит від 26.09.2023 надано листами Страховика від 30.05.2023 та 10.10.2023. Також зазначено, що відповідно до пункту 36.7. статті 36 Закону рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування за підписом заявника.

Відповідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Статтею 36 Закон України № 1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закон України № 1961-IV).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (п. 36.2 ст. 36 Закон України № 1961-IV).

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи

Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 1902/23 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) складеного 13 лютого 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, склала 263378,74 грн., ринкова вартість КТЗ складає 166974,71 грн. Вартість відновного ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток (У), заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 166974,71 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно. Ринкова вартість даного автомобіля в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 48570,67 гривень.

На сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 81 ЦПК України).

Представником Страхової компанії клопотань про призначення судом відповідної експертизи - не заявлено будь-яких заперечень на вказану експертизу не вказано.

На замовлення ТОВ «Фінанс-Лайн», 26.02.2023 року оцінювачем ФОП ОСОБА_5 було складено Звіт № 20-01-23Р, відповідно до якого, в результаті виконання оцінки встановлено наступне: вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 167257,46 гривень.

На замовлення ТОВ «Фінанс-Лайн», 27.02.2023 року оцінювачем ФОП ОСОБА_6 було складено Звіт № 126/02-23 про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 90069,19 гривень.

Встановивши вказані обставини справи, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що з урахуванням вихідних даних висновку експерта № 1902/23 від 13 лютого 2023 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., у зв`язку із настанням даного страхового випадку (ДТП 22.12.2022 року) у ПрАТ «СК «Саламандра» виник обов`язок з відшкодування потерпілій особі різниці між вартістю належного їй транспортного засобу до та після ДТП, що складає 118404,04 гривень (166974,71 грн.(ринкова вартість транспортного засобу до ДТП) 48570,67 грн. (ринкова вартість транспортного засобу після ДТП), місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення недоплаченої суму страхового відшкодування.

Враховуючи дату повідомлення відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також положення п. 34.2 ст. 34 Закону, Відповідач ПрАТ «СК «Саламандра» в період починаючи з 11 січня 2023 року по 25 січня 2023 року включно (10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) зобов`язаний був направити свого уповноваженого представника (працівника або експерта) для огляду пошкодженого транспортного засобу Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що огляд пошкодженого автомобіля Позивача було проведено не уповноваженою на це особою. Зі змісту листа адвоката Терзі О.С. від 10 жовтня 2023 року вбачається, що 20.01.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 було проведено огляд транспортного засобу Skoda Octavia р.н. НОМЕР_4 та складено за його результатами протокол огляду від 20.01.2023 р.

Представником відповідача до суду апеляційної інстанції було надано Договір про надання агентських послуг (технічний асистанс) №20/01.03/19 від 01 березня 2019 року, на підставі якого діяв страховий агент ТОВ «Фінанс-Лайн».

У якості поважності причин пропуску строку для подання доказів, представник апелянта зазначає, що на момент розгляду справи судом першої інстанції ПрАТ «СК «Саламандра» перебувало у стані впровадження тимчасової адміністрації. У зв`язку з цим тимчасовий адміністратор не мав повного та оперативного доступу до архівної документації товариства, включаючи укладені агентські договори.

За ч. 3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідження нових доказів здійснюється у випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17.

Додані нові докази колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем порушено порядок подання доказів та не обґрунтовано поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Щодо вимог позовної заяви про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тобто вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17, Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України № 1961-IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Апеляційний суд вважає, що оскільки, місцевий суд під час розгляду справи дійшов обґрунтованого висновку, стосовно того, зо відповідач 11 січня 2023 року отримав заяву про виплату страхового відшкодування, який повинен був виконати до 11 квітня 2023 року, однак виплата була проведена 13.04.2023 року, а також у добровільному порядку 10.10.2023 року було добровільно виплачена і пеня, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення зі страхової на користь позивачки: загальний розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування складає 21946,15 гривень (158,64 гривень + 22094,04 гривень 306,53 гривень), загальний розмір 3% річних за прострочення грошового зобов`язання 1917,96 гривень (890,94+1027,02 гривень), а сума інфляційних втрат за період з 13.04.2023 року по 30.10.2024 року становить 3537,47 гривень.

Суд першої інстанції чітко вказав підстави для задоволення позову, які відповідають нормам чинного законодавства та з якими погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються стягнутих сум з ОСОБА_2 , апеляційний суд не враховує, оскільки останній дане рішення не оскаржував, а доказів на його представництво страховою компанією не надано.

Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було дотримано норми як матеріального так і процесуального права із дослідження всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення.

Керуючись статтями 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська