Справа № 461/8422/24 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3926/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Бойко С.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.

з участю: представника Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Ігнатишина В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2024 року Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області звернулася до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обгрунтування скарги покликається на те, що рішенням Галицького районного суду Львівської області від 30 червня 2011 року зобов`язано Пустомитівську міську раду Львівської області забезпечити ОСОБА_1 житлом, надавши окрему квартиру загальною площею 92 кв.м. На виконання вищезазначеного рішення суду Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 2-2088/211 від 24 січня 2022 року, строк пред`явлення якого до виконання судом було поновлено. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А. від 02 жовтня 2024 року відкрито виконавче провадження № 76173144 з виконання виконавчого листа № 2-2088/211 від 24 січня 2022 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнуто виконавчий збір. Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2024 року незаконними, оскільки в резолютивній частині рішення не вказано спосіб забезпечення стягувача житлом. Службові жилі приміщення надаються суддям, працівникам апарату суду за рішенням зборів суддів, прийнятим на підставі подання комісії та затвердженим виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування, однак жодного рішення зборів про надання ОСОБА_1 службового жилого приміщення на адресу Пустомитівської міської ради не надходило, у зв`язку з чим не могло бути затверджено виконавчим комітетом Пустомитівської міської ради Львівської області. Оскільки стягувачем недотримано визначену чинним законодавством процедуру забезпечення житлом суддів, виконання рішення суду є неможливим, тому державним виконавцем передчасно відкрито виконавче провадження та стягнуто виконавчий збір. У разі, якщо резолютивна частина судового рішення є нечіткою за змістом, тобто коли вона є незрозумілою як для осіб, стосовно яких його ухвалено, так і для тих, хто здійснює його виконання, через що рішення суду неможливо виконати примусово, бо є імовірність неправильного його виконання, рішення державного виконавця про застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу у зв`язку з невиконанням ним цього рішення у таких випадках є передчасним, як і відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

З наведених підстав просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А. про відкриття виконавчого провадження № 76173144 від 02 жовтня 2024 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року в задоволенні скарги Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відмовлено.

Рішення суду оскаржила Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду. Для одержання службового жилого приміщення суддя подає на ім`я голови суду заяву, яка реєструється секретарем комісії в книзі реєстрації заяв на надання службового житла, а суддя, який подав заяву на одержання службового житла, включається до контрольного списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Службові жилі приміщення надаються суддям за рішенням зборів суддів, прийнятим на підставі подання комісії та затвердженим виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування, який на підставі рішення про надання службового житла видає судді ордер, що є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Видача ордера можлива лише як наслідок прийняття рішення зборами суддів про надання службового жилого приміщення, затвердженого рішенням виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Однак рішення зборів суддів про надання ОСОБА_1 службового жилого приміщення Пустомитівській міській раді Львівського району Львівської області не було надано. Оскільки стягувачем недотримано визначену чинним законодавством процедуру забезпечення житлом суддів, виконання рішення суду є неможливим, тому державним виконавцем передчасно відкрито виконавче провадження та стягнуто виконавчий збір. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області Ігнатишина В.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №76173144 від 02.10.2024 року, з примусового виконання виконавчого листа №2-2088/11 від 24.01.2022 року. відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та чинним законодавчим актам.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних чи приватних виконавців.

Згідно з частиною 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника.

Як вбачається зі змісту скарги, Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А. про відкриття виконавчого провадження № 76173144 від 02 жовтня 2024 року.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 та 2 статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ,організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 № 1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Тобто, виконавче провадження це сукупність дій державного виконавця, спрямованих на реальне виконання судового рішення, і проведення всіх дій є обов`язком державного виконавця.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частина 1 статті 5 Закону покладає примусове виконання рішень на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів. ( частина 6 статті 26 Закону).

А відтак, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу, є обов`язком державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2011 року позов ОСОБА_1 до Пустомитівської міської ради Львівської області про спонування до вчинення дій. Зобов`язано Пустомитівську міську раду забезпечити Мусієвського житловм, надавши окрему квартиру, загальною площею не меншу 92 кв.м.

Рішення набрало законної сили 02.11.2021 року та встановлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 02.11.2024 року.

24.01.2022 року на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 30.06.2011 року видано виконавчий лист.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Віддлу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду, просив розпочати примусове виконання за виконавчими листами: виконавчий лист, виданий Галицьким районним судом м.Львова 24.01.2022 року у справі №2-2088/11 про зобов`язання Пустомитівської міської ради забезпечити ОСОБА_1 житлом, надавши окрему квартиру загальною площею не менше 92 кв.м.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А від 02.10.2024 року відкрито виконавче провадження №76173144 з примусового виконання виконавчого листа №2-2088/11 від 24.01.2022 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А від 02.10.2024 року встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №76173144.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А від 02.10.2024 року стягнуто виконавчий збір, в межах виконавчого провадження №76173144.

А відтак, з врахуванням положень частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою обов`язком державного (приватного) виконавця є винесення не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду про правомірність постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А про відкриття виконавчого провадження №76173144 від 02.10.2024 року з примусового виконання виконавчого листа №2-2088/11 від 24.01.2022 року та відсутність підстав для визнання її протиправною та її скасування.

Доводи апелянта про неможливість виконання рішення Галицького районного суду у зв`язку з недотриманням стягувачем процедури забезпечення житлом суддів, передбаченої Положенням про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженим наказом Державної судової адміністрації №1122 від 22.12.2017 року, не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яка виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документу, оскільки зазначені доводи стосуються процесу виконання рішення суду, необхідності вчинення передбачених вищезгаданим Положенням дій для виконання судового рішення.

Доводи апелянта про передчасність винесеної постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Зайця О.А. про відкриття виконавчого провадження №76173144 від 02.10.2024 року з примусового виконання виконавчого листа №2-2088/11 від 24.01.2022 року, спростовуються положеннями частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Суд першої інстанції помилково назвав процесуальний документ, ухвалений за результатами розгляду скарги, як рішення, однак це не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за результатами розгляду скарги.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26.11.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: С.М. Бойко

Р.П. Цяцяк