ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

19 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 760/6547/17

провадження № 61-11344св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа за первісним позовом - ОСОБА_4 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова Іллі Сергійовича про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення коштів.

У лютому 2018 року ОСОБА_2 і ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення коштів у частині вимог до ОСОБА_5 закрито.

Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним у частині вимог ОСОБА_5 закрито.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено за договором позики від 28 серпня 2013 року солідарно

з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 2 617 112,90 грн та 3 % річних у розмірі 20 865,20 грн.

Стягнено за договором позики від 29 серпня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 2 544 235,70 грн, проценти за договором

у розмірі 914 737,48 грн та 3 % річних у розмірі 57 997,03 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від

07 березня 2024 року стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Срібним В. А., на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Срібним В. А., на додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення коштів залишено без змін.

Додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня

2024 року змінено.

Стягнено з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі по 10 000,00 грн з кожного.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2024 року стягнено з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі по 7 500,00 грн з кожного.

Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - Срібного В. А. про передання справи № 760/6547/17 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відмовлено.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року, додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року в незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року залишено без змін.

Поновлено виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва

від 12 лютого 2024 року, додаткового рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду

від 26 червня 2024 року.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

19 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кузнецов І. С. подав до Верховного Суду заяву, у якій просить ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 20 500,00 грн - по 10 250,0 грн з кожного.

Заява мотивована тим, що у відзиві на касаційну скаргу зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які

ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в сумі 40 000,00 грн, проте у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року питання вказаних витрат не вирішено.

До заяви додано: договір про надання правової допомоги від 02 вересня

2019 року, який укладено між адвокатом Кузнецовим І. С. і ОСОБА_1 ; платіжну інструкцію від 30 грудня 2024 року № 0.0..1 на суму 10 000,00 грн і квитанцію від 03 червня 2025 року № на суму 10 500,00 грн; розрахунок вартості наданих послуг з правової допомоги від

09 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт від 02 червня 2025 року до договору про надання правничої допомоги на суму 10 500,00 грн; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт від 30 грудня 2024 року до договору про надання правничої допомоги на суму 10 000,00 грн; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 02 вересня 2019 року; квитанцію від 19 жовтня 2025 року № 4806789 про доставку документів ОСОБА_6 до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Щодо заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення

28 жовтня 2025 року Верховний Суд направив ОСОБА_2

і ОСОБА_3 копію заяви про ухвалення додаткового рішення.

29 жовтня 2025 року представник ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокат Срібний В. А. подав до Верховного Суду клопотання, у якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, тобто відмовити в стягненні

з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн, по 7 500,00 грн з кожного.

Клопотання мотивоване тим, що із наданих представником позивачів актів приймання-передачі наданої правової допомоги від 30 грудня 2024 року і від 02 червня 2025 року однозначно не випливає, що надані адвокатом Кузнєцовим І. С. клієнту ОСОБА_1 консультації і роз`яснення з правових питань були пов`язані з розглядом цієї справи.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних

з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних

з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Установлено, що у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кузнецов І. С. заявляв про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 поніс і якій очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в розмірі 40 000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявник до заяви про ухвалення додаткового рішення додав: договір про надання правової допомоги від 02 вересня 2019 року, який укладено між адвокатом

Кузнецовим І. С. і ОСОБА_1 ; платіжну інструкцію від 30 грудня 2024 року № 0.0..1 на суму 10 000,00 грн і квитанцію від 03 червня 2025 року № на суму 10 500,00 грн; розрахунок вартості наданих послуг

з правової допомоги від 09 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги

з детальним описом проведених робіт від 02 червня 2025 року до договору про надання правничої допомоги на суму 10 500,00 грн; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги з детальним описом проведених робіт від 30 грудня 2024 року до договору про надання правничої допомоги на суму 10 000,00 грн; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 02 вересня 2019 року

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема,

у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Висновок за результатом розгляду заяви

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Кузнецовим І. С. послуг, наявність заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу і те, що під час ухвалення постанови від 15 жовтня 2025 року питання про витрати на професійну правничу допомогу не вирішено, колегія суддів вважає, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції підлягає частковому задоволенню в сумі 15 000,00 грн, а витрати на правничу допомогу - стягненню по 7 500,00 грн з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кузнецова Іллі Сергійовича про ухвалення додаткового рішеннязадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили

з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов