Справа № 399/1009/25
Провадження № 2/399/518/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник Кредитної спілки «Істок» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКН-2801 від 23.07.2021 року у розмірі 12745 гривень.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 липня 2021 року до кредитної спілки «Істок» звернувся ОСОБА_2 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки (протокол № 90 від 23.07.2021 року) на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_2 в члени кредитної спілки «Істок». У той же день, 23 липня 2021 року ОСОБА_2 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 267 від 23.07.2021р. та № 268 від 23.07.2021р.

Таким чином, на підставі ст.10, ч.2 ст.16 Закону України «Про кредитні спілки» ОСОБА_2 набув членства у кредитній спілці «Істок». Відповідно до частини 2 статті 1 ЗУ «Про кредитні спілки» Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Відповідно до змісту ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитна спілка виступає фінансовою організацією, що надає фінансові послуги. При цьому фінансовою послугою є операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третьої особи за власний рахунок або за рахунок цієї особи з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

23 липня 2021 року позичальник подав до позивача заяву на отримання кредиту. 23 липня 2021 року кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки позичальнику. 23 липня 2021 року позивач та позичальник уклали договір про споживчий кредит № ДКН-2801.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, позичальник отримав кредит у сумі 6 400 (шістнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 23 липня 2021 року. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 15, 00 % річних. Таким чином, у відповідності зі ст. 526 ЦК України з боку позичальника стосовно позивача, виникло зобов`язання, згідно якого позичальник зобов`язаний повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за кредитом та інші передбачені кредитним договором нарахування в терміни та в розмірі, встановлені кредитним договором.

Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується видачею позичальнику кредиту відповідно до умов кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, 23 липня 2021 року позивач уклав з ОСОБА_1 договір поруки № ДКН-2801 ДП2.

Позичальник несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору.

Так, у порушення п. п. 4.1.- 4.2. кредитного договору позичальник припинив здійснювати погашення платежів по кредитному договору, а саме: останній платіж з порушенням графіку позичальником було зроблено 21.01.2022 року, хоча згідно графіку повернення кредиту він повинен був щомісячно сплачувати платежі до 23.07.2022 року. Таким чином, позичальником були порушені вимоги ст. ст. 525 - 527 ЦК України. Зобов`язання не було виконане належним чином у встановлений термін і є в наявність однобічної відмова від виконання зобов`язань.

У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п.п. 6.2, 6.3. кредитного договору, 15.09.2023 року відповідачу ОСОБА_1 на адресу місця проживання було направлено лист-попередження № 117 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується довідками пошти. Проте вказані звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачем не погашено. Вищевикладене свідчить про невиконання боржниками умов кредитного договору, тобто про порушення зобов`язань встановлених умовами кредитного договору та договору поруки.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 16 400 (шістнадцять тисяч чотириста грн.) 00 коп. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору сплата кредиту, плати та відсотків здійснюється згідно графіку.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний згідно графіку здійснювати щомісячний платіж по датам вказаним у графіку, у розмірі 1 490,00 грн., що складається з частини кредиту та нарахованих процентів за договором за фактичну кількість днів в місяці між плановими датами, починаючи з дати надання кредиту.

Станом на 30.09.2025 року, позичальник мав би сплатити за графіком 11 (одинадцять) платежів по 1 490 грн. 00 коп, та 1 платіж 1 396,68 грн., загалом 17 786 грн. 68 коп. Проте позичальник, замість 12 платежів, здійснив лише 2 платежі згідно графіку та 4 платежі з порушенням графіку, на загальну суму 9 505 грн.00 коп., з якої 8 350 грн. 00 коп. - основна сума кредиту та 1 155 грн. 00 коп. - проценти. Таким чином, позичальником сплачено 8 350 грн. 00 коп. основної суми (тіла) кредиту. Отже, залишок основної суми (тіла кредиту) становить: 16 400 грн. 00 коп. 8 350 грн. 00 коп. = 8 050 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3.1-3.2. кредитного договору позичальник зобов`язаний сплатити і проценти у розмірі 15, 00 % річних за фактичний термін користування кредитом. Проценти нараховуються щомісячно до дня повного погашення кредиту. Відповідно до п.3.3,-3.4 кредитного договору, при розрахунках зад приймається рік, що містить 365 календарних днів. Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості позичальника за основною сумою кредиту.

За період з 23.07.2021р. по 30.09.2025 р. нараховані проценти по кредитному договору згідно бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості стовпчик «Нарахування % по договору - становлять: 5 434 грн. 00 коп. Станом на дату подання позовної заяви 30.09.2025 року позичальником сплачено 1 155 грн. 00 коп.

Прострочена заборгованість по кредитному договору складає: за основної суми (тіла кредиту): 8 050 грн. 00 коп. + заборгованість по процентам: 4 279 грн. 00 коп. = 12 329 грн. 00 коп.

Інфляційні нарахування за період з 25.10.2021р. по 31.01.2022р. розраховано за формулою: Інфляційні нарахування = Сума боргу * (індекс інфляції за період -100)/100

Таким чином, за період з 25.10.2021р. по 31.01.2022р. інфляційні нарахування по кредитному договору згідно бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості стовпчик «Інфляція» становлять 415 грн. 00 коп.

Отже, загальна заборгованість за кредитним договором за період з 23.07.2021 р. по 30.09.2025 р. становить 12 745 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 8 050 грн. 00 коп.; заборгованість за процентами 4 279 гр. 00 коп.; інфляційні нарахування 415 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача кредитної спілки «Істок» в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині заборгованості за основною сумою заборгованості, оскільки він являється військовослужбовцем та просив застосувати до нього відповідні правові норми.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.07.2021 року ОСОБА_2 подав до кредитної спілки «Істок» заяву, в якій просив прийняти його до членів КС «Істок» /а.с. 11/.

Витягом з протоколу засідання правління кредитної спілки «Істок» № 90 від 23.07.2021 року затверджено прийняти до членів КС «Істок» ОСОБА_2 /а.с. 12/.

Відповідно до касового ордеру № 267 від 23.07.2021 року ОСОБА_2 на підтвердження свого членства в КС «Істок» вніс вступний внесок та обов`язковий пайовий платіж, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 268 від 23.07.2021 року /а.с. 14/.

23.07.2021 року між КС «Істок» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит № дкн-2801, відповідно до якого останньому надався кредит в розмірі 16400 гривень, строком на 12 календарних місяців кінцевою датою повернення кредитних коштів до 23.07.2022 року, процентною ставкою 15 % річних, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту та протоколом засідання кредитного комітету спілки від 23.07.2021 року прийнято надати ОСОБА_2 кредитні кошти, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, 23.07.2021 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір поруки № ДКН-2801 ДП2 /а.с. 15-19, 25-27/.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 23.07.2021 року ОСОБА_2 отримав від КС «Істок» за кредитним договором № ДКН-2801 від 23.07.2021 року кошти в розмірі 16400 гривень /а.с. 20/.

Згідно з розрахунку заборгованості ОСОБА_2 має заборгованість перед КС «Істок» за кредитним договором № ДКН-2801 від 23.07.2021 року в розмірі 12329 гривень, з яких заборгованість по тілу кредиту - 8050 гривень; заборгованість по процентам 4279 гривень /а.с. 21/.

Відповідно до бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості по договору про споживчий кредит № ДКН-2801 від 23.07.2021 року, ОСОБА_2 вносились регулярні платежі згідно з графіком платежів проте, останній платіж здійснений 21.01.2022 року та з`явилась заборгованість в розмірі 12329 гривень, з яких: сума боргу за кредитом 8050 гривень; сума боргу за процентами - 4279 гривень /а.с. 22/.

Згідно листа за вих. № 117 від 15.09.2023 року КС «Істок» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове стягнення кредитної заборгованості як поручителя ОСОБА_2 за договорого про споживчий кредит № ДКН-2801 від 23.07.2021 року та виникла заборгованість в розмірі 10326 гривень /а.с. 23/.

Відповідно до військово-облікового документу № 1251/д від 30.05.2025 року виданого МОУ ВЧ НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 склав військову присягу 04.01.2020 року при ВЧ НОМЕР_2 /а.с. 55/.

Довідкою № 34/П-740д від 30.04.2025 року СБУ підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в полоні в період з 12.04.2022 року по 19.04.2025 року, що видана на підставі листа № 09-07/14101 від 24.04.2025 року ДП «Український національний центр розбудови миру» /а.с. 56-57/.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Із долученого до справи бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості по договору про споживчий кредит № ДКН-2801 від 23.07.2021 року слідує, що ОСОБА_2 нараховано кредит у сумі 16400 грн., Останнім погашено кредит у сумі 9505 грн., що складається з: суми кредиту 8350грн.; процентів 1155 грн. Заборгованість ОСОБА_2 становить 12329 грн., з них: сума кредиту 8050 грн.; проценти 4279 грн. Заборгованість за кредитним договором зі сплати основного боргу, так і відсотків, виникла з лютого 2022 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до військово-облікового документу № 1251/д від 30.05.2025 року, виданого МОУ в/ч НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 склав військову присягу 04.01.2020 року при в/ч НОМЕР_2 . Відповідно до довідки № 34/П-740д від 30.04.2025 року СБУ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в полоні в період з 12.04.2022 року по 19.04.2025 року.

Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, які набрали чинності 19.08.2022, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014№303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022№64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі 04.01.2020 року, суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проходить військову в званні матрос з 04.01.2020 року, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості підлягають частковому задоволенню в частині стягнення суми залишку за тілом кредиту за кредитними договором в розмірі 8050 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги частково, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі 1912, 48 гривень судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Істок», , що зареєстроване за адресою: проспект Адміральський, буд. 7 кімната 2, м. Одеса Одеська область, 65049, (р/р НОМЕР_4 в АТ «Сенс банк» у м. Києві) заборгованість за договором про споживчий кредит № ДКН-2801 від 23.07.2021 року в розмірі 8050 (вісім тисяч п`ятдесят) гривень, а також судовий збір в сумі 1912, 48 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять гривен 48 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Лях