Справа № 538/1606/25
Провадження № 2/538/979/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача директор товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляков О.В. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 740289068 від 05.12.2022 року у розмірі 37 800,36 грн.грн. та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог вказано, що 05.12.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 740289068 на суму 7 800,00 грн., шляхом обміну електронними повідомленнями. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV5J54R. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок: перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові у розмірі 7800,00 грн 05.12.2022 року на банківську карту 5167-80XX-0277, яку відповідач вказав в заявці. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не здійснив повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих в строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості на загальну суму 37800,36 грн. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача, шляхом укладення наступних договорів факторингу. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, та наявність заборгованості, позивач вимушений звернутись до суду та просить вказаний борг стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 08.08.2023 року. На виконання договору факторингу № 28/1118-01 07.02.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 215 в, за яким від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним та передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу №27/0524-01, на виконання умов якого підписали Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024 року, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача.

08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві. Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 08.07.2025 р. за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 37800,36 грн.

Ухвалою суду від 29.09.2025 року провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

04.11.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Літвінова Інна Сергіївна подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, заперечення проти позову мотивував тим, що позивачем не надано належних доказів перерахування кредитодавцем на рахунок відповідача грошових коштів. Окрім того, невідомо природу нарахування заборгованості по відсотках визначених 37 800,36 грн., що майже в чотири рази більша заявленого по тілу кредиту 7 800,00 грн. не надано доказів , що позивач є належним. Наданий позивачем розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів ці розрахунки взагалі були здійснені.Правовідносини за кредитним договором між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем виникли 05.12.2022, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином

05.11.2025 року директор позивача Поляков О.В. через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив, вважає доводи та заперечення представника відповідача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судове засідання позивач явку представника не забезпечив, в заяві до суду просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнав.

За обставин, викладених вище, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що позивачем як доказ подано кредитний договір №740289068, сторонами якого зазначені ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 від 05.12.2022 року, вказаний договір містить інформацію про те, що його укладення шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 7800,00 грн., орієнтовна дата повернення якого 04.01.2023 року.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором №740289068 від 05.12.2022 року, за період з 05.12.2022 р. по 07.02.2023 р., заборгованість відповідача становить 18042,96 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 7800,00 грн та з заборгованості по відсоткам 10242,96 грн.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором №740289068 від 05.12.2022 року, за період з 07.02.2023 р. по 27.05.2023 р., заборгованість відповідача становить 37800,36 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 7800,00 грн та з заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом 30000,36 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01. На виконання договору факторингу № 28/1118-01, 26.12.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 264, за яким від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним та передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу №27/0524-01, на виконання умов якого підписали Реєстр прав вимоги №1 від 27.05.2024 року, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача.

08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача перейшло позивачеві. Відповідно до Реєстру Боржників б/н від 08.07.2025 р. за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 37800,36 грн.

Судом встановлено, що позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що ТОВ «МАНІВЕО ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» здійснено перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, крім того матеріали справи не містять підтвердження того, що відповідач був обізнаний про необхідність, в разі наявності підстав, сплатити кошти позивачу в результаті укладення Договору факторингу та про їх розмір станом на день укладення вказаного Договору.

Згідно долученого розрахунку заборгованості за кредитним договором, Первісний кредитор нарахував заборгованість по відсоткам 30 000,36 грн. за період з 05.12.2022 по 07.02.2023, не підписаний жодним уповноваженим представником Первісного кредитора (не містяться відомостей щодо посади особи, її повноважень на складання такого розрахунку та можливої відповідальності за помилково складений розрахунок). Тому наданий Позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів ці розрахунки взагалі були здійснені.

Згідно з пунктами 43, 44 Положення первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (п. 51 Положення).

Відповідно до пункту 52 Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Таким чином, надані позивачем розрахунки заборгованості не можна вважати допустимими доказами наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки такі розрахунки не є первинними документами. В той же час, неустойка, пеня та штраф на період дії карантину або/та у тридцятиденний строк після дня завершення такого карантину відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID-19» Товариством не нараховуються .

Відповідно до Постанови КМУ від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2», відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановив: відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, нарахування штрафних санкцій у сумі 30 000,36 грн. є також необґрунтованим та протиправним, що суперечить в тому числі умовам надано в додатках Договору.

Правовідносини за кредитним договором між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем виникли 05.12.2022, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Отже, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» не довело порушення його прав з бокувідповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 740289068 від 05.12.2022, який укладений після відступлення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від

відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Враховуючи вказані норми матеріального права, позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, відступлення права вимоги, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника.

Натомість, як зазначено вище, суду не надано доказів на підтвердження належного виконання умов укладеного договору між первісним кредитором та відповідачем договору № від 05.12.2022року.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено факт отримання відповідачем як позичальником кредитних коштів відповідно до умов наданого Договору, не доведено наявність первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, матеріали справи не містять належний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви та правомірність його нарахування, тому позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.10,12,13,18, 81, 84, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У позові ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками

Суддя В.А. Бондарь