КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1400/25
Провадження № 2/488/1217/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Селіщевої Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича, який діє в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Національна служба здоров`я України, в інтересах якої діє заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Д.Г., звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь держави витрати, понесені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , у розмірі 8 929,45 грн., а також стягнути з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подання позову в сумі 2 422,40 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2021 року у справі № 488/4416/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого його звільнено з випробуванням строком на 3 роки.

Згідно з обставин справи, установлено, що 19 жовтня 2021 року у домоволодінні АДРЕСА_1 між відповідачем ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 , 2004 р.н., виник конфлікт, під час якого обвинувачений умисно наніс потерпілій удар у лівий бік, спричинивши розрив селезінки з внутрішньочеревною кровотечею, що належить до тяжких тілесних ушкоджень.

Унаслідок отриманих ушкоджень неповнолітня ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993р.

Зазначеним Порядком передбачено, що кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягають відшкодуванню у повному обсязі та зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу або на рахунок юридичної особи, якій він належить.

Згідно з пунктом 2 Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів його перебування у стаціонарі та вартості лікування за один ліжко-день.

Відповідно до пункту 3 Порядку, визначена закладом охорони здоров`я сума витрат на стаціонарне лікування потерпілого підлягає стягненню судом з обвинуваченого або з особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора при ухваленні вироку. Якщо на час ухвалення вироку розмір таких витрат ще не визначено і питання їх відшкодування не вирішено, стягнення здійснюється в порядку цивільного судочинства за позовом відповідних юридичних осіб.

Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 становлять 8 929,45 грн.

Відповідач у добровільному порядку дані витрати не відшкодував, у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначену суму з ОСОБА_1 та зарахувати її до Державного бюджету України.

Ухвалою судді від 11.04.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Третя особа КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради також заперечень не надала.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 фактично спричинив потерпілій ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження, що прямо встановлено вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.12.2021р., який набрав законної сили і є обов`язковим для суду в частині встановлення факту вчинення кримінального правопорушення та винуватості особи (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР з 19.10.2021 по 27.10.2021р.р., що підтверджується довідкою закладу охорони здоров`я про фактичні витрати на лікування. Вартість одного ліжко-дня та загальна сума витрат визначені закладом охорони здоров`я відповідно до вимог Порядку № 545.

Згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993р., витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочинів підлягають обов`язковому відшкодуванню особою, яка вчинила злочин.

Ці витрати спрямовуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я. Оскільки КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» МОР фінансується з державного бюджету через Національну службу здоров`я України, стягнені кошти мають бути зараховані до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Таким чином, докази, подані прокурором, підтверджують як сам факт перебування потерпілої на лікуванні, так і розмір витрат у сумі 8 929,45 грн. Належних та допустимих доказів, що спростовують розмір заявлених до стягнення витрат або свідчать про їх відшкодування відповідачем добровільно, до суду не подано.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 258-259, 265, 268, 274-277, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , на користь держави витрати, в особі Національної служби здоров`я України (рахунок отримувача: UA0026011, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. Подат.) витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , у розмірі 8 929,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р UA0000340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 2 422,4 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Окружна прокуратура міста Миколаєва - Код ЄДРПОУ/Умовний код: 02910048 м. Миколаїв.

Позивач - Національної служби здоров`я України, адреса просп. Степана Бандери, 19, м. Київ, 04073, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа - Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, адреса вул. Миколаївська, 21, м. Миколаїв, 54018, .

Суддя Л.І. Селіщева