Справа № 455/1338/25
Провадження № 2/455/592/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Сенета Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/1338/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Телеш В.П. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона перебувала в шлюбі із відповідачем, який 02.05.2019 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області був розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі в них народилася донька, ОСОБА_3 /

Дитина після розірвання шлюбу залишилася з нею і перебуває на її повному утриманні і вихованні.

Відповідач не з`являється за місцем проживання дитини, не виявляє жодної ініціативи у встановленні будь-якого контакту з дитиною. Участь у її житті батько не приймав та не приймає і на даний час.

Окрім цього, ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованість в її подальшій долі, не цікавиться станом її здоров`я, навчанняv, не піклується про фізичний розвиток дитини/

Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує взагалі та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.

Відзначила, що вихованням, піклуванням та розвитком дитини займається вона та її чоловік, ОСОБА_4 . Дитина перебуває на повному їх утриманні.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді від 11.07.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 10 годину 30 хвилин 29.07.2025 року.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року підготовче засідання відкладено на 12 годину 00 хвилин 09.09.2025 року та на 12 годину 00 хвилин 29.09.2025 року.

Ухвалою суду від 29.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 27.10.2025 року, який відкладено на 10 годину 30 хвилин 18.11.2025 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Телеш В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної з додатками надіслана засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідне поштове відправлення повернуте на адресу суду неврученим адресату, причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у цій справі, а також про дати наступних судових засідань, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за відсутності відповідача.

Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 17.11.2025 року до суду від представника Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Андрес Л.П. надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести без її участі, висновок поданий до суду підтримує.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та неповнолітню ОСОБА_3 ,, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд установив, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.12.2017 року Виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с.10);

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.05.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а. с. 13).

31.08.2023 року ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_4 , зареєструвавши шлюб у Личаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Хахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у зв`язку з чим змінила своє прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.14).

Установлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12) та фактично перебуває на утриманні позивачки у справі ОСОБА_1 .

З характеристики ОСОБА_3 , виданої 18.06.2025 року директором ліцею №37 та класним керівником Гелютою І.Є., відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закінчила 1-Б клас ліцею N937 Львівської міської ради. Настя завжди охайна, має чистий одяг та загалом належний вигляд учениці. Також у ОСОБА_8 завжди є усе необхідне шкільне приладдя для навчання. Дівчинка є старанною, спокійною, доброзичливою та гарно вихованою. Після уроків доньку переважно забирає мама, час від часу забирає вітчим. Рідного батька дівчинки класний керівник ніколи не бачила. Мама ОСОБА_9 - ОСОБА_1 завжди попереджає класного керівника у разі відсутності доньки у школі та постійно цікавиться навчальними успіхами та поведінкою доньки, завжди позитивно реагує на усі поради вчителя. Мати ОСОБА_8 докладає багато зусиль для виховання та навчання доньки (а.с.15).

З довідок на підставі інформації логопеда-дефектолога фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 №13-09/04 від 13.09.2023 року відомо, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує логопедичні заняття з 17.06.2025 року двічі на тиждень. Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 контакту із студією не підтримує, успішністю ОСОБА_9 не цікавиться, з педагогами не спілкується. Дитину на заняття приводить і забирає лише мама (а.с.17).

З висновку органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомо, що Личаківська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.61-65).

Крім того, судом з присутності психолога ОСОБА_11 заслухано думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Висловлюючи свою думку, дитина ОСОБА_3 розповіла, що вона проживає разом з мамою, татом та бабусею ОСОБА_12 . Тата звати ОСОБА_13 . Вона навчається у ліцеї №37 Львівської міської ради в другому класі. Братів і сестер не має.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , сторона позивачки покликається, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує її матеріально.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, у якій зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19, від 28 липня 2021 року в справі № 554/9586/19, від 22 вересня 2021 року в справі № 640/12266/16-ц.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги пояснення позивачки та її представника та з врахуванням думки дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд враховує відсутність належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Судовим розглядом справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виховання дочки та безвідповідально відноситься до виконання своїх батьківських обов`язків.

З огляду на вищевикладене, виходячи з пріоритетності інтересів дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивачка ОСОБА_14 просила судові витрати залишити за нею і не стягувати їх з відповідача ОСОБА_2 , а від так суд судовий збір в розмірі 1211,20 грн. суд залишає за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складання повного судового рішення 27.11.2025 року.

Суддя Пошивак Ю.П.