Справа № 184/288/25
Номер провадження 2/184/670/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А., Руденко М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Покров в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої частини зобов`язань за договором поставки товару та надання послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 (замовником) та ФОП ОСОБА_3 (виконавцем) було укладено договір № 9, відповідно до якого виконавець зобов`язується передати у власність замовника товар та надати послугу з монтажу (встановлення) товару у строк та за ціною, що обумовлені договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги, товар на умовах, передбачених договором. Вказаний договір складено виконавцем, ним передбачено всі ризики саме для нього та найвигідніші умови співпраці. Основне питання для замовника оплата послуг та вартості товару визначено, що кошти замовник повинен сплатити при підписанні даного договору. Так, даним договором обумовлено, що ціна послуг/товару вважається ціною цього договору та визначається у додатку до нього (п.2.1. Договору). В п.2.5 Договору зазначено, що замовник вносить (перераховує) аванс у розмірі 75% від ціни замовлених послуг, та/або товару в день підписання цього договору в готівковій формі. Зобов`язання сплатити 75% від вартості наданих послуг/товару замовником передбачено п. 4.1.1 договору. Відповідно до Додатку до Договору від 09.10.2024 передбачено, що замовник вніс, а виконавець отримав 75% вартості послуг/товару, що становить 52 500,00 грн, що засвідчено підписом ФОП ОСОБА_3 та особистою печаткою. Особисто ФОП ОСОБА_3 вписано в додаток до договору наступні найменування послуг/товару: кухня вбудована фасади фарбовані, стільниця S 300 28, фурнітура скрита, корпус ДСП, стіл 600Х600, кромка по кругу, загальна вартість товару складає 70 000 грн. Строк надання послуг/поставки товару 30 календарних днів, тобто крайній строк виконання взятих на себе зобов`язань 09.11.2024. Однак, станом на 05.02.2025 виконавцем своєї частини умов договору не виконано. Відповідач ігнорує вирішення спору у досудовому порядку. Натомість, відповідач вимагає сплатити іншу частину, передбачену договором та підписати акт, що не відповідає вимогам договору. При підписанні угоди, позивач повідомляв відповідача, що йому принципово, щоб замовник виконав свою частину договору вчасно в строки, оскільки позивач робив ремонт свого будинку і хотів заселитися у нього до настання Різдва, і що йому треба було ще зробити після цього ремонтні роботи. Саме тому в договорі вказали строк виконання у 30 днів, на що відповідач погодився. Відповідач порушив ці строки. Вважає, що цим відповідач завдав йому моральну шкоду, яку позивач оцінює у 25 000,00 грн, виходячи з суми оплаченої ним по договору, оскільки він хвилювався за передані гроші, потім відчував злість за ігнорування його прав. Місто Нікополь, в якому живе позивач, перебуває під постійними обстрілами. До цього часу він і так погано спав, а після невиконання умов договору відповідачем взагалі втратив сон. Після цього, все ж таки, сторони обговорили строки виконання умов договору, відповідач запевнив, що Новий рік позивач встигне зустріти з новою кухнею, але потім вдруге проігнорував домовленості. Це знов, з більшою силою викликало у позивача гнів та хвилювання. Навіть 01.01.2025 та 06.01.2025 через нервування, напруженість, тривоги, порушення сну йому довелося звернутися до лікаря за медичною допомогою, пройти лікування. В січні 2025 року позивачем було надіслано відповідачу претензію на виконання договору, але відповіді так і не отримав. Наведене стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

У зустрічній позовній заяві, поданій представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , вказано, що саме замовник (позивач за первісним позовом) ОСОБА_1 не здійснив виплату частини коштів у розмірі 17500,00 грн за своєчасно отриманий товар та послуги монтажу кухні. Замовник ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару та надання послуг. Зазначає, що виконавець поставив товар 29.12.2024 і цього ж дня ним виконаний монтаж (крім стільниці, яка була отримана виконавцем від постачальника лише 06.01.2025), у зв`язку із чим вона була вмонтована в кухню 07.01.2025. Отже, ФОП ОСОБА_3 повністю виконав свої зобов`язання за договором поставив товар та здійснив його монтаж. Замовник прийняв товар, але акт приймання передачі не підписав. В порушення умов договору ФОП ОСОБА_3 станом на 24.02.2025 не отримав від замовника ОСОБА_1 остаточну оплату за поставлений товар, яка складає суму у розмірі 17500,00 грн. У первинному позові йдеться про те, що крайні строк поставки товару та надання послуг за договором 09.11.2024. Водночас, за вимогами п.8.16 договору зазначено: «Цей договір складено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони». Зазначає, що примірник виконавця за договором №9 від 09.10.2024 не містить жодного погодженого сторонами строку виконання договору. При цьому примітно, що напис зроблений у примірнику позивача (за первісним позовом) дещо відрізняється особливим нахилом. Припускає, що цей напис зробив пізніше сам позивач. Крім того, на прохання самого замовника виконавець безкоштовно розмістив придбаний ним товар у своєму приміщенні на час проведення замовником необхідних будівельних робіт. 21.12.2024 замовник запитував, коли буде проведено монтаж: 23.12.2024 чи 24.12.2024? Однак, виконавець зазначив про наявність усної домовленості на 25.12.2024, але пізніше написав, що в цей день виконує інші роботи в м. Дніпрі, тому повідомив, що встановити кухню може лише 29.12.2024. 29.12.2024 замовник надав доступ до свого приміщення, а виконавець поставив товар і зробив монтаж (крім стільниці, яка було отримана від постачальника лише 06.01.2025). Вона була вмонтована в кухню 07.01.2025. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_3 невиплачену частину зобов`язань за договором поставки та надання послуг у сумі 17 500,00 грн.

Представником позивача за первісним позовом Дятловим А.М. подано відзив, відповідно до якого представник просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити, вказавши, що йому є не зрозумілим висновок щодо невизначеності строку в договорі, оскільки строк виконання умов договору передбачено дійсно не в договорі від 09.10.2024, а в додатку до договору №9, в якому чітко встановлено строк надання послуг та передачі товару 30 днів. В додатку до договору стоять підписи сторін та печатка ФОП ОСОБА_5 . Щодо твердження позивача за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми в розмірі 17 500,00 грн, то ОСОБА_1 самостійно придбав недостаючі деталі кухні на суму 18 750, 00 грн і тому підстави для їх стягнення з ОСОБА_1 відсутні.

Позивач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та його представник в судовому засіданні первісний позов не підтримали, просили відмовити у його задоволенні, зустрічну позовну заяву просили задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 9 від 09.10.2024, відповідно до якого виконавець зобов`язується передати у власність замовника товар та надати послуги з монтажу (встановлення) товару у строк та за ціною, що обумовлені договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги, товар на умовах, передбачених договором. Вказаний договір складений виконавцем, ним передбачені всі ризики саме для нього та найвигідніші умови співпраці. Даним договором обумовлено, що ціна послуг/товару вважається ціною цього договору та визначається у додатку до нього (п.2.1. Договору).

В п.2.5 Договору зазначено, що замовник вносить (перераховує) аванс у розмірі 75% від ціни замовлених послуг, та/або товару в день підписання цього договору в готівковій формі.

Зобов`язання сплатити 75% від вартості наданих послуг/товару замовником передбачено п.4.1.1 договору.

Відповідно до Додатку до Договору від 09.10.2024 передбачено, що ОСОБА_1 вніс, а ФОП ОСОБА_3 отримав 75% вартості послуг/товару, що становить 52 500,00 грн, залишок склав 17 500,00 грн, що засвідчено підписом ФОП ОСОБА_3 09.10.2024 та його особистою печаткою.

ФОП ОСОБА_3 вписано в додаток до договору наступні найменування послуг/товару: кухня вбудована фасади фарбовані, стільниця S 300 28, фурнітура скрита, корпус ДСП, стіл 600Х600, кромка по кругу, загальна вартість товару складає 70 000 грн.

Строк надання послуг/поставки товару 30 календарних днів з моменту підписання договору.

Тобто крайній строк виконання взятих на себе зобов`язань 09.11.2024.

В матеріалах справи наявний бланк акту приймання передачі, де виконавцем вказаний ФОП ОСОБА_3 , всі інші графи акту не заповнені, не скріплені підписами та печаткою.

Згідно довідки лікаря КП «Нікопольський центр первинної медико санітарної допомоги Нікопольської міської ради» 01.01.2025 та 06.01.2025 під час проведення огляду пацієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений діагноз: підвищений кров`яний тиск. А 98 підтримання здоров`я/профілактика. Призначено ліки/ін`єкції.

Крім того, в матеріалах справи наявна претензії № 1 від 17.01.2025, яка була направлена ОСОБА_1 щодо вирішення порушеного питання в суді у разі, якщо він в 10-ти денний строк від дня отримання претензії не оплатить ФОП ОСОБА_3 невиплачену частину товару у розмірі 17 500,00 грн.

Також наявний товарний чек від 06.03.2025 на виготовлення кухонних меблів на суму 18750 грн, наданий представником позивача за первісним позовом.

Відповідно до змісту ст. 11, 509, 526 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання є договори, зобов`язання має виконуватися належні чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загалом ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

У випадку цієї справи істотною умовою договору між сторонами є строк поставки товару, виконання замовленої послуги з монтажу меблів. Відповідач ці умови порушив, не виконавши вчасно замовлений обсяг робіт. Позивач за первісним позовом розраховував отримати товар/послугу у зазначений в договорі строк, натомість, отримав товар/послугу невчасно, не у повному обсязі.

Про порушення строків виконання поставки товару та виконання робіт свідчать надані сторонами докази про дату доставки і монтажу меблів у переписці між сторонами. Про відсутність виконання умов договору у повному обсязі свідчить відсутність підписаного обома сторонами акту приймання виконаних робіт.

Враховуючи, що договір № 9 від 09.10.2024 та додаток до нього виготовлений саме відповідачем ОСОБА_3 , а відповідно до п. 8.16 договір складений у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони, суд, перевіривши у судовому засіданні відповідність оригіналам, наданих сторонами засвідчених копій договору № 9 від 09.10.2024 та додатка до нього, не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_3 та його представника на відсутність строку виконання договору, оскільки в екземплярі наданому позивачем. Проставлений строк виконання договору 30 днів. Суд також не приймає посиланні відповідача ОСОБА_3 та його представника на внесення цього строку самим позивачем, оскільки у судовому засіданні про проведення експертних досліджень сторонами клопотань не заявлено. Будь-які докази на спростування справжності виконаних у додатку до договору записів суду не подавалися.

Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 жодним доказом не доведено виконання замовлених ОСОБА_1 робіт, акту виконаних робіт суду не надано, а навпаки відповідачем по зустрічному позову ОСОБА_1 наданий товарний чек від 06.03.2025 на виготовлення кухонної меблі іншим підприємцем ОСОБА_6 , суд вважає необґрунтованим зустрічний позов ОСОБА_1 та таким, що не підлягає задоволенню.

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Такими наслідками є, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплює стаття 23 ЦК України, яка визначає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або інші ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміст наведених норм цивільного закону свідчить про те, що моральна шкода відшкодовується лише в тих випадках, якщо її відшкодування передбачене законом або договором.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 22 цього Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, наведені норми Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 завдана моральна шкода у зв`язку із несвоєчасним та неповним виконанням умов договору № 9 від 09.10.2024, що призвело до моральних страждань позивача ОСОБА_1 , пов`язану з не виправданням його очікувань, що призвело до нервування, напруженості, тривоги, порушення сну, що призвело до звернення позивача за медичною допомогою, а також зміну його звичного життя, але суму заявлених вимог по відшкодуванню моральної шкоди суд вважає завищеною і з урахуванням характеру отриманих позивачем ОСОБА_1 моральних страждань, матеріального становища відповідача, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вини відповідача у спричиненні моральних страждань позивачу, у відповідності до частини 1 статті 1167 ЦК України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 гривень.

Крім того, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У матеріалах справи наявний ордер №1558710 від 02.01.2025 про надання правничої допомоги ОСОБА_7 адвокатом Дятловим А.М.

Однак, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем за первісним позовом суду не надано доказів (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) тощо).

Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Враховуючи, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», яким позивач звільнений від сплати судового збору, та те, що суд задовольняє позовні вимоги частково, суд стягує з відповідача за первісним позовом на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 509, 526, 628, 629, 651, 675-680, 708, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 7, 10 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у відшкодування моральної шкоди 3 000,00 (три тисячі) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог за первісним позовом відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої частини зобов`язань за договором поставки товару та надання послуг відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складений 25.11.2025.

Суддя Покровського міського суду В. О. Коваленко