Справа № 161/6543/25
Провадження № 2/161/2856/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

18 листопада 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2025 року ПАТ АБ «Укргазбанк» Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ «Укргазбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує, тим що відповідно до умов заяви-договору №2023/ОВР/073-000056 від 07.03.2023 між банком та ОСОБА_1 укладено договір №2023/ОВР/073-000056 про споживчий кредит, на підставі якого банк надав позичальнику безготівковий споживчий кредит шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту на картковому рахунку позичальника враховуючи умови кредитування, зазначені в цьому договорі, зокрема: строк кредитування 12 місяців; орієнтована сума кредиту 10000 грн.; можлива сума кредиту до 30000 грн.; процентна ставка на строкову (поточну) заборгованість становить 43,00% річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48,00% річних. Щомісячний платіж по кредиту становить 7,00%

На виконання умов Заяви-Договору Банк відкрив Клієнту картковий рахунок IBAN НОМЕР_1 , субрахунок 1652.500101.980, встановив Ліміт дозволеного овердрафту.

Згідно з рішеннями Банку від 22.03.2024 продовжено дію Ліміту Дозволеного овердрафту за цим Кредитним договором (рішення додається) строком на 12 місяців із застосуванням розміру процентної ставки на строкову (поточну) заборгованість, що

становить 45,00% річних.

Таким чином, банк повністю виповнив свої зобов`язання перед відповідачем.

Всупереч умов договору відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, а тому станом на 04.03.2025 утворилась заборгованість, яка включає: заборгованість по кредиту (поточну) - 16283,16 грн,заборгованість по кредиту (прострочену) - 12815,63 грн, заборгованість по процентах (поточну) - 599,88 грн, заборгованість по процентах (прострочену) - 9094,12 грн, що разом становить - 38792,79 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути зазначену суму заборгованості та судові витрати 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідно ч. 8 ст.128, п. 5 ч. 6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав.

Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 07.03.2023 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір №2023/ОВР/073-000056 про надання фінансового кредиту.

У п. 2.1 заяви-договору зазначено, що ця заява-договір, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (далі- правила), програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які розміщуються на сайті банку в мережі Інтернет, а також інші заяви та розпорядження Клієнта прийняті банком до виконання на умовах Правил, разом вважаються договором банківського/карткового рахунку, а в частині встановлення на рахунку ліміту овердрафту (розділ 4) договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 4.1 строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування): 12 місяців з пролонгаціїєю відповідно до умов Правил.

Також відповідач особистим підписом 07.03.2023 засвідчив про ознайомлення з паспортом споживчого кредиту за програмою/продуктом «Кредитна картка ЕКО кредитка», умови якого аналогічні тим, що містяться у п. 4.1 заяви-договору №2023/І_С/120-003214.

08.04.2025 позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом вимогу про дострокове повернення кредиту у якій вимагав у тридцяти денний строк повернути усю суму кредиту та сплатити проценти у загальному розмірі 46483,09 грн, що підтверджується копією вимоги №132/11233/2025 від 08.04.2022 та списком рекомендованих відправлень від 08.04.2025.

Наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 13.05.2025стверджується, що за період з 24.07.2023 по 01.05.2025 відповідачу було нараховано процентів в розмірі 27531,84 грн, водночас за цей же період відповідач сплатив 16006,15 грн. Відтак заборгованість по процентам складає 11525,69 грн, з яких 10721,57 грн прострочені проценти та 804,12 грн поточні проценти. Крім того у позичальника існує заборгованість за тілом кредиту в розмірі 36300,00 грн, з яких прострочене тіло складає 15985,91 грн та поточного тіла кредиту в розмірі 20314,09 грн.

На підтвердження зазначених розрахунків позивач надав банківські виписки з обліку нарахованих процентів та тіла кредиту, а також банківську виписку з кредитного рахунку позичальника.

Отже, спірні правовідносини стосуються повернення отриманого фізичною особою кредиту, який отриманий у фінансовій установі.

Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно повернення кредитну, вони врегульовані відповідними положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони підписавши заяву-договір №2023/ОВР/073-000056 від 07.03.2023 уклали кредитний договір визначивши його істотні умови.

Матеріали справи містять підтвердження, що саме ці Умови договору розумів Відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи договір своїм електронним підписом, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив ,якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із змісту ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

На підтвердження укладання договору позики позивачем надано електронні докази в паперовій формі, згідно з якими підтверджується, що позичальник допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що у відповідача існує заборгованість за тілом кредиту в розмір 16283,16 грн, 12815,63 грн - заборгованість по кредиту (прострочена).

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем зазначеного боргу по тілу кредиту.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором є правомірними.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на дві групи: законодавчо встановлені (їхній розмір та підстави стягнення визначаються нормативно-правовими актами) та договірні (визначаються безпосередньо сторонами у договорі).

З розрахунку заборгованості видно, що у відповідача існує заборгованість 599,88 грн по процентах (поточна), 9094,12 грн - заборгованість по процентах (прострочена).

Відповідач контррозрахунку нарахування та сплати ним процентів за кредитним договором не надав.

Докази сплати зазначеної вище суми процентів у матеріалах справи відсутні.

Отже суд дійшов до висновку про підставність вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентам за кредитним договором.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підсумовуючи наведене, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, безпосередньо досліджені у судовому засіданні, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов до висновку, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору щодо сплати процентів та повернення тіла кредиту, а тому позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, оскільки суд задовольнив позов повністю.

Керуючись ст.ст. 530, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 78, 82, 95, 141, 263-268, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2023/ОВР/073-000056 від 07.03.2023 у розмірі 38792,79 грн (тридцять вісім тисяч дев`яносто дві гривні 79 коп.),з яких:

- 16283,16 грн заборгованість по кредиту (поточна;

- 12815,63 грн - заборгованість по кредиту (прострочена);

- 599,88 грн - заборгованість по процентах (поточну);

- 9094,12 грн - заборгованість по процентах (прострочену).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» судовий збір у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; );

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Повне судове рішення складено та підписано 18.11.2025

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК