Справа № 588/1444/25
Провадження № 2/588/594/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у серпні 2025 року звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 08.11.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 193657246, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5650 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого та реєстру прав вимоги № 209 від 27.12.2022 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022.

30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого та реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого та реєстру боржників б/н від 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022.

ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором становить 27117,81 грн, із яких: 5650 грн заборгованість по тілу кредиту; 21467,81 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022 у розмірі 27117,81 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Ухвалою суду від 01.09.2025 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд, а також за клопотанням представниці позивача витребувано докази у справі.

07.10.2025 відповідач подав відзив на позов у якому вказав, що позивачем не надано доказів, що підтверджують перехід прав вимоги. Кредитний договір, у редакції, яка була долучена позивачем до позову, він не укладав, не погоджував відповідні процентні ставки та кабальні умови кредитування. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження пропозиції щодо укладення договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору в формі електронного правочину тощо. При належному укладенні договору існує можливість перевірки автентичності підпису. У даному випадку перевірити автентичність того, що позивач називає «підпис» не можливо, оскільки не підтверджено ні направлення СМС-повідомлення на мобільний номер відповідача, ні належність номеру телефону саме відповідачу, а також позивачем не доведено, що саме ці кредитні умови узгодив відповідач. Також є безпідставними нарахування позивачем процентів за договором у розмірі 19615,61 грн, оскільки нарахування процентів поза межами узгодженого договором строку кредитування (14 календарних днів) законодавством не передбачено. При цьому жодних посилань на докази того, що відповідач вчинено певні дії щодо пролонгації кредиту не надано. Крім того, позивач не надав належних доказів щодо перерахування суми коштів (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), тому не є доведеним факт укладення кредитного договору між ним та первісним кредитором. Щодо розподілу судових витрат відповідач вказав, що з наданих позивачем документів не вбачається, що гонорар у сумі 7000 грн стосується надання правничої допомоги у даній справі, не надано платіжного документа із зазначенням ПІБ боржника та номеру кредитного договору. Обсяг виконаних робіт адвокатом не є співмірним фактичним витратами, необхідним для розгляду справи, оскільки всі документи адвоката мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката. Тому відповідач просить: 1) відмовити у задовленні позову; 2) витребувати у позивача оригінал електронного доказу: кредитний договір № 193657246 від 08.11.2022 (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифікат ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами).

09.10.2025 представницею позивача була подана відповідь на відзив, у якій остання, кім обставин зазначених у позовній заяві вказала, що одноразовий персональний ідентифікатор MNV25H6V був направлений відповідачу 08.11.2022 о 15:07:26 на номер мобільного телефону, вказаний ним у заяві на отримання грошових коштів НОМЕР_1 . Одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаціно-телекомунікаційній системі Товариства 08.11.2022 о 15:07:31. Вчинення цієї дії є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Доказом накладення підпису є QR-код матричний код (двовимірний штих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору. Підписавши договір відповідач отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства у особистому кабінеті. Первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було надано копію кредитного договору, яка не відрізняється за змістом і формою від оригіналу кредитного договору наданого позивачем (оскільки позивач не має оригіналу кредитного договору). На підтвердження перерахування коштів надано платіжне доручення з відміткою товариства. Підписавши кредитний договір позичальник надав свою згоду на сплату всіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування відсотків за користування кредитом відображені у наданих розрахунках ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості. Щодо відступлення права вимоги, то відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, даний договір є рамковою угодою, до неї додані додаткові угоди, які містять підписи та печатки сторін. Передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Реєстр № 209 від 27.12.2022, що містить інформацію про боржника підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент (дату його підписання). Даний реєстр укладено після виникнення кредитних правовідносин з відповідачем. Також представниця вказала, що позивачем надані достатні та належні докази на підтвердження надання правничої допомоги з дотриманням строків їх подання.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2025 у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів (оригіналу електронного доказу: кредитний договір № 193657246 від 08.11.2022 (з усіма доповненнями та додатками до нього, а також сертифіката ЕЦП/КЕП, що підтверджує підписання договору обома сторонами), було відмовлено, оскільки відповідачем не наведено достатніх підстав для їх витребування.

Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але у позовній заяві зазначила, що просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач також не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки.

Суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність сторін зважаючи на подані ними заяви по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлено, що 08.11.2022 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 193657246, відповідно до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт 6300 грн (перший транш 5650 грн строком до 22.11.2022), другий та решта траншів надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування (14 днів від дати отримання першого траншу) на умовах передбачених цим договором. Кредит надається шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_2 . Процента ставка за договором є фіксованою, у дисконтний період кредитування визначається процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначаються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного виконання. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення дії договору чи його дострокового розірвання. Також сторонами були погоджені інші умови кредитування, зокрема відповідальність позичальника за порушення строку повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором у виді нарахування пені за кожний день прострочення у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу (а.с. 14-21).

Зазначений договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор MNV25H6V був направлений відповідачу 08.11.2022 о 15:07:26 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 (а.с. 37, 45).

До позовної заяви позивачем додано правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та паспорт споживчого кредиту.

Суд не приймає вказані докази як складову частину кредитного договору укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» тавідповідачем, з огляду на таке.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Зважаючи на те, що правила надання грошових коштів у позику ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які додані позивачем до позовної заяви не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору № 193657246 від 08.11.2022.

Крім того, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

На виконання умов вказаного договору 08.11.2022 на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 за № НОМЕР_3 було перераховано кредитні кошти у розмірі 5650 грн від ТОВ «МАНІВЕО МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що вбачається з повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.09.2025 за № 20.1.0.0.0/7-250909/72898-БТ та виписки по рахунку за період з 08.11.2022 по 13.11.2022 (а.с. 11, 91, 126-127).

Таким чином, зазначені докази повністю підтверджують укладення відповідачем спірного кредитного договору, а також виконання ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» своїх зобов`язань та отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5650 грн на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Отже, посилання відповідача на відсутність доказів та неукладення ним вказаного кредитного договору є безпідставними.

28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, а також додаткові угоди до нього від 28.11.2019 за № 19, від 31.12.2020 за № 26, від 31.12.2021 за № 27, від 31.12.2022 за №31, від 31.12.2023 за №32, відповідно до якого та реєстру прав вимоги № 209 від 27.12.2022 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022 у розмірі 12974,73 грн, із яких: 5650 грн заборгованість по тілу кредиту; 7324,73 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 27, 51-69, 73).

30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» був укладений договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого та реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022 у розмірі 27117,81 грн, із яких: 5650 грн заборгованість по тілу кредиту; 21467,81 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 25-26, 70-72, 77-80).

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого та реєстру боржників від 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022 у розмірі 27117,81 грн, із яких: 5650 грн заборгованість по тілу кредиту; 21467,81 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 28-34, 81-86).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 193657246, що був укладений 08.11.2022 між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Посилання відповідача на відсутність доказів щодо переходу до позивача прав вимоги у сумі, яка вказана у додатках до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28.11.2018 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та «ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС», є безпідставними та необґрунтованими. Суд погоджується із доводами представниці позивача, викладеними у відповіді на відзив про те, що договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковою угодою, до неї додані додаткові угоди, які містять підписи та печатки сторін. Передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Реєстр № 209 від 27.12.2022 містить інформацію про відповідача як боржника, що підтверджує факт переходу права вимоги у визначений момент (дату його підписання). Даний реєстр укладено після виникнення кредитних правовідносин з відповідачем.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Всупереч умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість розмір якої станом на 25.06.2025 складає 27117,81 грн, із яких: 5650 грн заборгованість по тілу кредиту; 21467,81 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано.

Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 92, 112).

Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд враховує таке.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подав: договір надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 на суму 7000,00 грн; довіреність на представництво інтересів ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» адвокатом Тараненком А.І. від 05.06.2025; свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю Тараненком А.І. (а.с. 93-97).

Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 7000,00 грн.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке.

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, до складу витрат на професійну правничу допомогу адвоката включені наступні послуги, робота адвоката: вивчення матеріалів справи - 1000 грн (2 години); складання позовної заяви 5000 грн (2 години); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 500 грн ( 1 година); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 500 грн ( 1 година) (а.с. 95).

Дана справа відноситься до категорії малозначних, обсяг документів доданих до позовної заяви є незначним, а судова практика у справах цієї категорії є сталою і не потребувала значного часу для аналізу законодавства.

Позовна заява складається з 8 аркушів, тому її складання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності.

Крім того, представництво інтересів позивача у судових засіданнях адвокат не здійснював.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, ціну позову, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 5000 грн.

Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 193657246 від 08.11.2022 у розмірі 27117 (двадцять сім тисяч сто сімнадцять) грн 81 коп., а також кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 5000(п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», адреса місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд. 4 літера А, офіс 10, м. Київ, 01024, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О. О. Огієнко