Справа № 357/1576/25
Провадження № 2/357/2126/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рижко Г. О. ,

при секретарі Примак А. М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Власенка М.Ф.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Вдовика О.М.,

третьої особи - представника Служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області Река Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, Служба у справах дітей Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, в якому просила суд:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог сторона позивача зазначила, що 21 лютого 2015 року між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області за актовим записом № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . За час перебування у шлюбі народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно після розлучення спільний син залишився проживати з позивачем за місцем її проживання, був вихованцем дошкільного закладу з 03 вересня 2018 року, також знаходиться на обліку в сімейного лікаря по місцю проживання. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_4 . На виконання цього рішення був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , який перебуває на виконанні в Білоцерківському відділі державної виконавчої служби. Відповідач у справі, який є батьком малолітньої дитини, не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Вказують, що все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач по справі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

24.07.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що дійсно між позивачем та відповідачем після розірвання шлюбу не збереглись більш менш доброзичливі відносини. Суперечки між ними вплинули на те, що позивач заборонила відповідачу бачитись з сином, всіляко уникала їх зустрічей. Позивач тривалий час не надає можливості спілкуватися відповідачу з сином в телефонному режимі. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 у спільного сина сторін, ОСОБА_4 , був день народження, йому виповнилося 10 років. Відповідач зателефонував сину аби привітати зі святом, однак так і не зміг з ним поговорити через те, що позивач блокує його дзвінки. Однак, відповідач має велике бажання бачитись з сином, брати участь у його вихованні та утриманні. Але позивач з усіх сил намагається цьому перешкоджати. Виклики поліції, комісії Служби у справах сім`ї лише б призвели до стресу дитини. Вважають, що позивач в усній розмові має допомогти зустрітись батькові та сину, а не через рішення суду в примусовому порядку. Тому і під час розгляду даної справи відповідач готовий зустрітись з дитиною, якщо позивач не буде цьому перешкоджати. Вказує, що заборгованість по аліментам у відповідача виникла внаслідок того, що останній тривалий час не працює, оскільки вимушений постійно доглядати за своєю матір`ю, яка важко хворіє та є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б. Зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, він розуміє, що борг по аліментах він все рівно зобов`язаний сплатити, як і сплачувати поточні аліменти. Відповідач має твердий намір бачитися з сином, хотів би брати сина до себе додому в м. Узин з ночівлею на вихідні дні, канікули, свята. Можливо, на разі, поведінка відповідача не є зразковою для нього як батька, але він усвідомлює необхідність виправлення своєї поведінки та необхідність медіації між сторонами для того, щоб їх спільна дитина не страждала від емоцій дорослих. Він бажає сину лише найкращого та хоче бути з ним поряд впродовж всього життя, піклуватися про нього.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

В лютому 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О.

05.02.2025 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено підготовче судове засідання на 04 березня 2025 року о 11 год. 30 хв.

25.02.2025 на адресу суду надійшла заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи.

04.03.2025 ухвалою суду залучено до участі у цивільній справі Службу у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області. Підготовче засідання відкладено до 14.04.2025 на 11:00 год.

04.03.2025 о 12:15 год на адресу суду надійшла заява від відповідача про перенесення судового засідання на іншу дату за сімейними обставинами.

07.04.2025 від Служби у справах дітей Боярської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника служби, з проханням прийняти рішення згідно вимогам чинного законодавства.

09.04.2025 від Служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області надійшло рішення виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області та висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3

14.04.2024 на адресу суду під час проведення підготовчого судового засідання від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи роздруківки вхідних та вихідних телефонних дзвінків з телефону дитини.

14.04.2025 підготовчий розгляд справи відкладено для надання відповідачу часу для ознайомлення з доказами на 08.05.2025 на 11:00 год.

06.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи для надання можливості звернутися за правовою допомогою.

08.05.2025 під час проведення підготовчого розгляду справи клопотання відповідача задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 25.06.2025 на 11:30 год.

23.06.2025 від Служби у справах дітей Боярської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника служби, з проханням прийняти рішення згідно вимогам чинного законодавства.

25.06.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про перенесення розгляду на іншу дату в зв`язку з залученням адвоката.

25.06.2025 заяву відповідача задоволено, підготовчий розгляд справи відкладено на 29.07.2025 на 10:00 год.

16.07.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Вдовика Олени Миколаївни надійшла заява про вступ у справу в якості представника відповідача.

24.07.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

29.07.2025 під час підготовчого судового засідання суд протокольною ухвалою постановив закрити підготовче судове засідання, призначити розгляд справи по суті на 25.09.2025 на 10:00 год.

24.09.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання, в зв`язку із участю в іншому судовому засіданні.

25.09.2025 заяву представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 07.11.2025 на 10:00 год.

07.11.2025 після розгляду справи по суті суд перейшов на стадію ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення рішення на 20.11.2025 на 10:45 год.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Суду пояснила, що починаючи з 2022 року по сьогодні відповідач не спілкується з дитиною та не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від сплати аліментів, але в той же час святкує свій День народження. Також відповідач не дарує дитині подарунків, він самоусунувся від виховання дитини. Хоче позбавити відповідача батьківських прав, щоб дитина не мала психологічних травм та почувала себе як особистість. Зазначає, що після розлучення відповідач забирав дитину до себе на вихідні, спілкувався з сином. В лютому 2022 року вивезла дитину за кордон, потім 06.11.2022 повернулася. Відносини між батьком і сином були добрі. Після повернення з Італії відповідач один раз забрав дитину і все, допомогу не надавав. Проте, коли забирав дитину до себе, допомогу надавав. Також зазначила, що після того, як вийшла заміж, змінила адресу проживання, про що відповідачу не повідомляла. Вказала, що їй відомо про те, що влітку відповідач телефонував дитині, щоб привітати з Днем народження. Зараз відповідачу дитину не дасть, в дитини вже інший батько, а в неї інший чоловік. Про те, що відповідач зміниться не вірить, також підтверджує, що у вересні 2025 року отримала від відповідача 3000,00 грн аліментів на дитину.

Представник позивача адвокат Власенко М.Ф. в судовому засіданні позов підтримав, додатково вказав, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, не підтримує її морально, фізично, матеріально. Відповідач має заборгованість по аліментам та фактично самоусунувся від виховання дитини.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що він завжди був батьком і завжди ним залишиться. Бачив дитину востаннє перед війною в 2022 році. Після того, на його дзвінки ніхто не відповідав, а згодом дізнався, що позивачка з сином виїхала у Вінницю, а потім в Італію. Після повернення дитини з-за кордону, бачив сина один раз. Зазначив, що ніколи не відмовиться від свого сина. Знає, що має заборгованість по аліментах, але найближчим часом планує відкрити кафетерій та погашати заборгованість. Бажає бачитись з дитиною, свою провину в тому, що не достатньо приділяв уваги дитині визнає, обіцяє виправитися. Просить суд не позбавляти його батьківських прав.

Представник відповідача адвокат Вдовика О.М. в задоволенні позову просила відмовити. Зазначила, що ми бачимо конфлікт між батьком та матір`ю дитини, в результаті якого страждає дитина. Відповідач зазначає про те, що виправить свою поведінку по відношенню до сина, буде сплачувати аліменти. Зараз йому також необхідно допомагати матері, яка є особою з інвалідністю 1 групи та потребує постійного стороннього догляду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області в судовому засіданні зазначила, що між сторонами відбувається внутрішньо сімейний конфлікт. Несплата аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав. Вважає, що відповідач виправиться.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області в судове засідання не з`явилися, надали суду клопотання про розгляд справи без участі представника служби, просять прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні було заслухано думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дитина вказала, що тата звати ОСОБА_5 , а маму ОСОБА_6 , проживає з мамою, вчиться в 4 класі. Любить грати в футбол та комп`ютерні ігри. На питання, чи хоче спілкуватися з батьком, дитина відповіла «так собі».

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що приблизно в кінці 2022 року на початку 2023 ОСОБА_1 попросила її забирати дитину зі школи та приглядати за дитиною. За це сплачувала ОСОБА_1 . Їй не відомо про спілкування дитини з батьком, вона його не бачила. З дитиною про батька також не розмовляла.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що є рідним братом позивачки. Вказав, що ОСОБА_5 не турбується дитиною та не спілкується із нею. Канікули дитина проводить в нього та в баби. Останні 3-4 роки відповідач до дитини не приїздив. Про те, що відповідач не бачиться із сином, знає зі слів сестри. Вказує, що коли почалася війна, дитина була в батька. Вважає, що відносини відносини між батьком та сином вже не налагодяться, тому позбавлення батьківських прав буде в інтересах дитини. Також вказує. Що особисто не сприяв налагодженню їхніх відносин.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

3.1. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.02.2015 між сторонами було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.02.2015, актовий запис 9 (а.с. 7 т. 1).

3.2. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис 98 його батьком вказаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 8 т. 1).

3.3. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2018 у справі № 357/5650/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8а та зворот т. 1).

3.4. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 у справі № 357/5652/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2018 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9 та зворот т. 1).

3.5. На виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 у справі № 357/5652/18 було видано виконавчий лист 22.01.2019 (а.с. 10 та зворот т. 1).

3.6. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.08.2024 № 158363, виданого Білоцерківським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) станом на 01.08.2024 ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 214039,69 грн (а.с. 11 т. 1).

3.7. Довідкою від 03.09.2024, виданою КНП «Медичний центр Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» встановлено, що ОСОБА_9 знаходиться та обліку та має декларацію з сімейним лікарем в даному закладі (а.с. 12 т. 1).

3.8. З довідки № 19 від 20.08.2024 вбачається, що ОСОБА_10 був вихованцем КЗ «Софіївсько-Борщагівський заклад дошкільної освіти «Щаслива країна» в період з 03.09.2018 по 31.08.2022 (а.с. 13 т. 1).

3.9. З довідки № 169 від 12.09.2024 вбачається, що ОСОБА_10 навчався в Боярському академічному ліцеї «Інтелект» з 2021 по 2024, в 2024 вибув до Забирського опорного закладу (а.с. 14). За час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. До школи ОСОБА_4 завжди приводила мама і забирала після закінчення уроків, вона постійно відвідувала батьківські збори і цікавилася успіхами дитини (а.с. 15 т. 1).

3.10. Актом від 13.08.2024, складеним депутатом Боярської міської ради VIII скликання Фастівського району Київської області встановлено, що ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_11 у вихованні та матеріальному забезпеченні участі не приймає з 09.09.2020 (а.с. 16 т. 1).

3.11. Відповідно до письмового висновку Служби у справах дітей Боярської міської ради, який є додатком 1 до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 12.12.2024 № 9/69 визнано вважати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19 та зворот т. 1).

3.12. Рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 12.12.2024 № 9/69 вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18 т. 1).

3.13. Рішення виконавчого комітету Узинської міської ради Київської області від 07.04.2025 № 29 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 59 т. 1), який є додатком до цього рішення (а.с. 60-61 т. 1).

3.14. До матеріалів справи позивачем долучено роздруківку вхідних та вихідних телефонних дзвінків з мобільного телефону дитини ОСОБА_3 (а.с. 72-197 т. 1).

3.15. Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25.06.2025 № 11-14-972 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 (а.с. 10 т. 2).

3.16. Актами від 17.07.2024 та від 02.07.2025 встановлено, що ОСОБА_2 здійснює постійний догляд за матір`ю ОСОБА_13 , яка є особою з інвалідністю першої групи, підгрупа Б, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 1111036 від 01.12.2023 (а.с. 11-15 т. 2).

3.17. З Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) вбачається, що ОСОБА_2 працював з 2003 року по 2020 рік (а.с. 16-18 т. 2).

3.18. З Консультативного висновку від 10.06.2025, складеного керівником психолого-логопедичного центру «Infanta», спеціальним психоголог ОСОБА_14 відносно дитини ОСОБА_3 , вбачається, що дитина на запитання відповідала чітко, спокійно пригадувала події зі свого життя. Питання, пов`язані з батьком, викликали тривожність, занепокоєння і сум. Павло не пам`ятав коли востаннє бачив батька. Фізіологічні негативні емоції виникають у відповідь на провокуючі питання чи ситуацію, яка стосується батька що є нормо типовою відповіддю у ранньому підлітковому віці (а.с. 30 т. 2).

3.19. До матеріалів справи позивачем було додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.09.2025 № 209525, виданого Білоцерківським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) станом на 01.09.2025 ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 245125,75 грн.

3.20. До матеріалів справи відповідачем додано заяву про вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини від 30.09.2025, подано представником відповідача до Боярської міської ради. Проте, вказано заява по суті розглянута не була в зв`язку з неподанням повного переліку необхідних документів.

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайвищому забезпеченню інтересів дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному и міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. Мотивована оцінка і висновки суду та вирішення питання про розподіл судових витрат.

5.1. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про права дитини.

5.2. Під час розгляду даної справи судом не встановлено, що відповідач останні роки не виконує належним чином свої батьківські обов`язки щодо малолітнього сина ОСОБА_4 . Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача. Однак, позивач не зазначила, якими доказами підтверджується, що відповідач не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка проживає з позивачем. Довідки з медичної установи та навчальних закладів, у якому навчалася дитина, не є беззаперечним доказом саме ухиляння відповідача від виконання батьківських обов`язків, як і показання свідка ОСОБА_8 , який є рідним братом позивачки і якому відомо про ситуацію саме зі слів позивачки, тому його показання суд оцінює критично.

5.3. В судовому засіданні позивачка визнала, що до лютого 2022 року відносини між батьком і сином були добрі, також вказала, що їй відомо про те, що влітку відповідач телефонував дитині, щоб привітати з Днем народження, також підтверджує, що у вересні 2025 року отримала від відповідача 3000,00 грн аліментів на дитину. Проте, зараз відповідачу дитину не дасть, оскільки в дитини вже інший батько, а в неї інший чоловік. Вказане свідчить, що причиною позбавлення відповідача батьківських прав є саме створення позивачкою нової сім`ї, де роль батька дитини має зайняти новий чоловік позивачки. Але жодним чином не підтверджує того, що відповідач свідомо усунувся від виконання батьківських обов`язків і що є підстави для такого надзвичайно грубого втручання як позбавлення батьківських прав відносно дитини.

5.4. В той же час, відповідач в судовому засіданні вказав, що він завжди був батьком і завжди ним залишиться. Зазначив, що ніколи не відмовиться від свого сина. Знає, що має заборгованість по аліментах, але найближчим часом планує її погашати. Бажає бачитись з дитиною, свою провину в тому, що недостатньо приділяв уваги дитині визнає, обіцяє виправитися.

5.5. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і тільки за наявності вини в діях батьків. При цьому, суд бере до уваги той факт, що відповідач з`являється у судове засідання та користується правовою допомогою, активно відстоює свою позицію.

5.6. Суд критично оцінює акт від 13.08.2024, складений депутатом Боярської міської ради VIII скликання Фастівського району Київської області, який надано суду в якості доказу ухилення відповідача від виховання дитини та яким встановлено, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини з 09.09.2020, оскільки, як вже зазначалося вище, позивачка визнала, що до лютого 2022 року дитина спілкувалася з батьком і навіть залишалася в нього в гостях. Проте, з початком війни вона виїхала з дитиною за кордон, де перебувала до листопада 2022 року. Про свій від`їзд відповідачу не сказала.

5.7. Щодо висновку Служби у справах дітей Боярської міської ради, який є додатком 1 до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області від 12.12.2024 № 9/69 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, то такий документ має лише рекомендаційний характер і суд, оцінивши всі докази в сукупності, з ним не погоджується. Орган опіки та піклування мав би відстоювати інтереси дитини в межах компетенції, допомогти налагодити втрачений зв`язок, щоб дитина зростала в атмосфері любові від батька і матері. Натомість, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав зроблено на підставі розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, акту депутата Боярської міської ради від 13.08.2024 та слів матері, яка вказала, що з 09.09.2020 батько дитини повністю самоусунувся від виховання. Тобто, для прийняття висновку про позбавлення батьківських прав відповідача органу опіки та піклування було достатньо слів матері та наявності заборгованості по аліментах без з`ясування позиції відповідача як батька дитини. Даний висновок суд вважає одностороннім та необ`єктивним і не покладає його в основу ухвалення рішення.

5.7. Судом також було заслухано думку сина сторін ОСОБА_3 , який вказав, що проживає з мамою. На питання суду, чи хоче спілкуватися з батьком, відповів «так собі». Суд вважає, що дитина зможе налагодити відносини з батьком, і бажано, щоб мати дитини цьому також сприяла. Бо в даній ситуації йдеться саме про конфлікт між батьками дитини (сторонами у справі).

5.8. Суд переконаний, що незважаючи на розлучення батьків, вони залишаються саме батьками для дитини. Відповідач винен в цій ситуації у тому, що не докладав достатніх зусиль, аби налагодити контакт з дитиною, і не звернувся за юридичною консультацією вчасно, не звернувся за допомогою до відповідних інституцій, щоб мати змогу вільно бачити свою дитину і приймати участь у вирішенні питань що її забезпечення та виховання. Але і позивачка не зробила над собою жодного зусилля, щоб обговорити питання виховання дитини з відповідачем, вона йому не дзвонить і взагалі не спілкується, а також не бажає присутності батька в житті дитини в принципі. В одного і іншого це позиція ображеного подружжя, а не свідомих батьків, які в першу чергу дбають про інтереси дітей, а не свої власні.

5.9. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Під час розгляду даної справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які б свідчили про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у виді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, що не відповідатиме інтересам дитини.

5.10. Відповідач адекватно реагує на складну обстановку, свою провину щодо неналежного виховання та утримання сина визнає. Вказує, що найближчим часом планує працевлаштуватися та сплачувати заборгованість по аліментам, хоче приймати активну участь у вихованні своєї дитини. Зважаючи на все вищезазначене і те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд робить висновок про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 . Твердження позивачки про небажання відповідача виконувати свої обов`язки по вихованню дитини безпідставне і суд це виснував за результатами розгляду справи.

5.11. При цьому, згідно усталеної судової практики та п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007, суд у цих конкретних обставинах справи відмовляє в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав і одночасно попереджає відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. В цій ситуації, батькові дитини необхідно докласти зусиль, щоб налагодити контакт з сином, цікавитись його життям і здоров`ям і приймати в житті дитини повноцінну участь, погасити борг зі сплати аліментів повністю та продовжувати їх сплачувати регулярно до припинення їх стягнення за відповідних підстав. Тому суд попереджає відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина. Суд наголошує, що в першу чергу мають бути якнайкраще забезпечені саме інтереси дитини.

5.12. У підсумку суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн, які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідачки. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 164, 166, 169, 180 СК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, , місцезнаходження: 08150, Київська область, місто Боярка, вулиця М. Грушевського, будинок 39.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, , місцезнаходження: 09161, Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, вулиця Котляревського Івана, будинок 16.

Повне судове рішення складено та підписано 20 листопада 2025 року.

Суддя Г. О. Рижко