Справа № 465/7562/25
Провадження 2/465/3979/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О.І.,

з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, в порядку спрощеного провадження цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2025 року позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 07.08.2007 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 243.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи, судове засідання призначено на 19.11.2025 (а.с. 23-24).

Відповідач, отримавши ухвалу суду 31.10.2025 (а.с. 25), скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 10.11.2025 (вх.№ 35620/25), у якому також просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 30-40).

У судове засідання, призначене на 19.11.2025, сторони не з`явились, явки своїх представників не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Львова, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2007, про що зроблено актовий запис № 243 (а.с. 4).

Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (а.с. 10-12).

Позивач стверджує, що у подружжя різні погляди на сім`ю, що призвело до втрати порозуміння, постійних конфліктів та фактичного припинення сімейних стосунків, втратою спільних інтересів. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, припинило ведення спільного господарства та приблизно два роки проживають окремо. Відтак шлюб носить лише формальний характер, а його збереження суперечить інтересам позивача, негативно впливає на його подальше життя, а також на життя спільних дітей.

Відповідач у відзиві на позовну заяву також просила про розірвання шлюбу, однак просила врахувати фактичні підстави розірвання шлюбу. Зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу дійсно неможливе, оскільки фактичні шлюбні відносини припинено ще у жовтні 2022 року. При цьому, дійсною причиною розпаду сім`ї були подружні зради чоловіка, його агресивна поведінка, а також психологічне і економічне насильство, до якого він вдавався і продовжує вчиняти щодо відповідача, принижуючи її у присутності дітей. Такі дії позивача призвели до погіршення морально-психологічної атмосфери в сім`ї та фактичного розпаду подружніх стосунків. Крім того, наявність домашнього насильства підтверджується вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.08.2025, яким позивача визнано винним у спричиненні їй у серпні 2025 року легких тілесних ушкоджень, яке, за доводами відповідача спричинено у присутності дитини. Діти важко переживали зникнення батька, при цьому, позивач, як батько трьох дітей, має відстрочку від мобілізації. Упродовж останнього періоду позивач неодноразово просив визнати відповідача недієздатною чи позбавити її батьківських прав, при цьому з весни 2025 року вимагав її виселення із квартири та переїзду на орендовану, мотивуючи ці вимоги наміром самому вселитись туди із іншою жінкою, для продовження спільного із дітьми проживання без відповідача. Зрештою, у жовтні 2025 року позивач змінив замки у житлі та виставив із нього речі відповідача. Він продовжує вчиняти на неї психологічний тиск, погрожувати розправою, дискредитувати її як матір, маніпулюючи дітьми, з єдиною, на думку відповідача, метою для подальшої відстрочки від мобілізації, з урахуванням того, що у 2026 році старша дочка досягне повноліття. Така поведінка викликає відчуття тривоги у відповідача, що посилюється її залежністю від нього, відчуттям його ймовірних зв`язків у правоохоронних та кримінальних колах, у тому числі у зв`язку із його можливою причетністю до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201-3 КК України.

Частиною 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020.

Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи зазначені сторонами причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 206, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 110-113 СК України

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 07.08.2007 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Львова та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Львова, про що зроблено актовий запис № 243.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Текст судового рішення у справі № 465/7562/25 складено 20.11.2025 року.

Суддя: Баран О.І.