УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження

05.11.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходиться справа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 644568827 від 13.02.2021 року у розмірі 20583,64 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2025 року прийнято до провадження зазначену цивільну справу. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

20.10.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від представника відповідача Козарик Н.А., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1250817 від 18.07.2025 року, надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору. Представником відповідача зазначено, що 05.09.2025 року відповідачем сплачено на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 20583,64 грн., а також суму судового збору в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних документів.

24.10.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області від представника позивача Хлопкової М.С., яка діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 91 від 09.09.2025 року, надійшли додаткові пояснення у справі. Представником позивача зазначено, що відповідачем сплачено на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 644568827 від 13.02.2021 року в сумі 20583,64 грн. та 2422,40 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Проте, відповідачем не було відшкодовано на користь позивача сплачену суму витрат на професійну правничу допомогу. У цьому зв`язку представником позивача було заявлено про відсутність заборгованості за кредитним договором, а також підтримано вимогу щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» 7000,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

24.10.2025 до суду надійшла заява представника відповідача Козарик Н.А. щодо вимог представника позивача про стягнення на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу. Представником відповідача зазначено, що сума заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є завищеним та документально не підтверджений у повному обсязі.

31.10.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача Козарик Н.А. про стягнення витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу. Представником відповідача заявлено вимогу щодо стягнення з ТОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу професійну допомог в розмірі 4000,00 грн.

03.11.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача ОСОБА_2 , в яких повідомлено про допущення технічної помилки при зазначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу. Представником позивача зазначено, що правильною сумою відшкодування витрат на правничу допомогу варто вважати 6000,00 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала суду заяву у якій просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву у якій просила розглянути справу без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, дослідивши документи, заяви та додаткові пояснення представників сторін щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 644568827 від 13.02.2021 року в сумі 20583,64 грн., а також судового збору, прийшов до висновку щодо відсутності предмету спору, оскільки як зазначено відповідачем та не заперечується представником позивача, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Юніт Капітал» повністю погашена, отже наявні підстави для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до наданих представником відповідача платіжних документів, ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» було перераховано грошові кошти в сумі 20583,65 грн. у рахунок погашення основної заборгованості та 2422,40 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Факт перерахування та надходження грошових коштів у зазначеному розмірі також підтверджується матеріалами справи.

При цьому, суд зауважує, що визнання позовних вимог або задоволення вимог у добровільному порядку після пред`явлення позовних вимог не звільняє відповідача від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволено відповідачем після звернення до суду з відповідним позовом та до моменту вирішення спору по суті та ухвалення судового рішення, а закриття провадження у зазначеній справі зумовлено фактом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку із тим, що відповідачем було у повному обсязі відшкодовано на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., то судом не вирішується питання щодо розподілу судового збору між сторонами.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат представником позивача суду надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року (оригінал знаходиться у Позивача та АБ «Тараненко та партнери»); копію Додаткової угоди № 9 до Договору правничої допомоги № 0110/24 від 01.10.2024 року (оригінал знаходиться у Позивача та АБ «Тараненко та партнери»); копію Акту прийому-передачі наданих послуг за Договором правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024 року (оригінал знаходяться у Позивача та АБ «Тараненко та партнери»); копію свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю (оригінал знаходиться у адвоката); копію довіреності адвоката (оригінал знаходиться у Позивача та АБ «Тараненко та партнери»).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Дослідивши подані докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі, складність справи, сплата заборгованості відповідачем фактично до початку розгляду справи по суті, клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат та відсутність зі сторони відповідача заперечень, відсутність участі представника позивача в судових засіданнях, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,0 грн.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача 4000,00 грн. у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив, що звернення відповідача для отримання професійної правничої допомоги пов`язано з необґрунтованими діями щодо нього з боку позивача, а з порушенням відповідачем прав позивача, а саме у зв`язку з несплатою заборгованості за кредитним договором № 644568827 від 13.02.2021 року в сумі 20583,64 грн. Факт такого порушення не заперечується самим відповідачем та підтверджується наданими суду платіжними документами про сплату заборгованості за вищевказаним кредитним договором після звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що провадження у справі було закрито внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень ч.ч 5,6 ст. 142 ЦПК України, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року, справа № 521/3011/18.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду та подальше подання заяви про закриття провадження у справі, не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, стороною відповідача не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Під час розгляду справи судом жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з боку позивача своїми процесуальними правами.

Сторона відповідача не надала доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як це передбачено ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у даній справі, в діях позивача по зверненню до суду та в подальшому поданні представником ТОВ «Юніт Капітал» додаткових пояснень щодо сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором відсутні ознаки суперечливої поведінки. Позивач, як і інші сторони даного спору, діяли в процесі у відповідності до наданих їм прав, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що вимога адвоката Козарик Н.А. про стягнення витрат на правову допомогу в цивільній № 766/19033/24 в сумі 4000,00 грн. не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 142, 247, 255, 256, 260, 261, 352, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 6000 (шість тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

У задоволенні вимоги адвоката Козарик Надії Анатоліївни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.11.2025 року

СуддяЯ. В. Шестакова