Провадження №22-ц/812/1947/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №478/511/25 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Масляного» на рішення, яке постановив Казанківський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Сябренко Ірини Петрівни у приміщенні цього суду 16 вересня 2025 року, повний текст складено 22 вересня 2025 року, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Масляного» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою,

у с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Фермерського господарства «Масляного» (далі ФГ «Масляного») про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 11 червня 2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить кожному право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 6.443 га, кадастровий номер: :20:000:0278, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. Цю земельну ділянку позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали у спадок після смерті своєї баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвою Л.А., за реєстровим №577, після смерті ОСОБА_5 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 11 червня 2024 року, індексний номер 382427508, позивачі встановили, що на даний час зазначена вище земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача ФГ «Масляного» на підставі договору оренди землі №04/19 від 17 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного», зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 серпня 2019 року, номер запису про інше речове право: 32957935, строком на 49 років. 20 лютого 2025 року позивачка ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною власників земельної ділянки звернулась з листом до відповідача ФГ «Масляного» з проханням надати копію договору оренди землі №04/19 від 17 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного», оскільки оригінал договору не був відшуканий серед документів померлої ОСОБА_4 , та сплатити кошти з орендної плати за 2023 рік та 2024 рік. Крім того до листа було долучено витяг з Державного реєстру речових прав і витяг зі спадкового реєстру. Станом на дату звернення до суду відповідач ФГ «Масляного» не надав відповіді на лист позивача ОСОБА_1 та в порушення умов договору не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за період 2023 - 2024 роки.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати по 4475 грн 96 коп. на користь кожного та розподілити судові витрати, а саме стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 2000 грн та 1211 грн 20 коп. судового збору, стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу та по 968 грн 96 коп. судового збору.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивачі посилаються як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що дійсно у ФГ «Масляного» на підставі договору оренди землі №04/19 від 17 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного», перебуває у користуванні земельна ділянка з кадастровим номером :20:000:0278, площею 6.443 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області. Представник відповідача вважає, що підстав для виплати орендної плати за орендовану господарством на законних підставах земельну ділянку позивачам немає, оскільки договірних відносин з оренди земельної ділянки між господарством та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не зареєстровано.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволені частково.

Стягнуто з ФГ «Масляного» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати в розмірі по 4295 грн 33 коп. та по 929 грн 81 коп. судового збору на кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суд умотивував тим, що ОСОБА_1 звернулася з листом до ФГ «Масляного» з проханням надати їй копію договору оренди землі №04/19 від 17 квітня 2019 року, укладеного між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного» у зв`язку зі зміною власників землі та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, повідомивши ФГ «Масляного» про те, що новими власниками землі є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та просила виплатити орендну плату новим власникам землі за період 2023-2024 роки. До листа було долучено витяги з Державного реєстру речових прав і зі Спадкового реєстру. Проте відповідач не надав відповіді на лист ОСОБА_1 та в порушення умов договору не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за період 2023-2024 роки. Суд, задовольнивши позовні вимоги, виходив з того, що порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним.

В апеляційній скарзі ФГ «Масляного» вказує, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а тому просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув у справі як основний доказ правильності дій позивачів лист від 28 лютого 2025 року до ОСОБА_6 , де відсутній підпис автора, направлений невідомою особою з невідомо якими повноваженнями, де один позивач звертається від імені всіх позивачів з проханням виплатити всім новим власникам землі орендну плату чи за 2023 рік чи за 2024 рік. ФГ «Масляного» такий лист не одержувало, відповідно і відповідати на лист не було підстав, оскільки він адресований фізичній особі. На думку відповідача, у справі відсутні докази, які підтверджували б факт виконання позивачами передбаченого частиною 3 статті 148-1 ЗК України обов`язку повідомити орендаря про зміну власників земельної ділянки із зазначенням певних даних, які дали б можливість орендарю сплатити новим власникам орендну плату. Про відсутність законних підстав проведення розрахунків по орендній платі було повідомлено суд у відзиві на позов. За таких обставин, на думку відповідача, вина ФГ «Масляного» у простроченні зобов`язань не доведена. Відповідач виконає свої обов`язки по виплаті орендної плати після виконання позивачами необхідних дій, обумовлених ЗК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа з урахуванням ціни позову та положень частини 1 статті 369 ЦПК України розглянута апеляційним судом без повідомлення учасників справи».

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Як встановив суд першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-МК №034267, виданого 08 листопада 2000 року на підставі рішення 14-ї сесії 23 скликання Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області за №14/182 від 07 квітня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №121, земельна ділянка площею 6.4430 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, кадастровий номер: :20:000:0278, право власності на яку зареєстровано 09 листопада 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 23279554, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236.

17 квітня 2019 року між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного» було укладено договір оренди землі №04/19, площею 6.443 га (далі Договір). Термін дії договору становить 49 років (пункт 8 договору). Державну реєстрацію цього договору проведено 07 серпня 2019 року, номер запису про інше речове право: 32957935 (копія) (том 1, а.с.11, 123-125).

Відповідно до пунктів 9, 10, 11 договору орендна плата виплачується виключно в грошовій формі в розмірі 1000 грн за 1 га земельного паю. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 31 грудня щороку.

Розмір орендної плати може переглядатись у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, однак не частіше одного разу на рік після завершення сільськогосподарських робіт та збирання врожаю (пункт 13 договору).

Судом першої інстанції встановлено, що розмір орендної плати не змінювався.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожен місяць прострочення (п.14 договору).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_5 у вигляді права власності на земельну ділянку, площею 6.4430 га, розташовану на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, кадастровий номер: :20:000:0278, прийняла за заповітом дружина спадкодавця ОСОБА_4 , якій 12 жовтня 2023 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєва Л.А. видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6.4430 га, кадастровий номер :20:000:0278, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, що належала померлому на праві особистої приватної власності (копія) (том 1, а.с.203).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01 грудня 2023 року (копія), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 року у м. Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області, про що 01 грудня 2023 року складено актовий запис за №943 (том 1, а.с.36).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку, площею 6.4430 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Казанківської селищної ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, кадастровий номер: :20:000:0278.

11 червня 2024 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомова Н.І. спадкоємцям майна ОСОБА_4 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , батько яких ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку майна кожному. Спадщина, на яку в зазначеній частці видано це свідоцтво, складається із: земельної ділянки площею 6.443 га, кадастровий номер: :20:000:0278, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Казанківської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, що належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Соболєвою Л.А. 12 жовтня 2023 року за реєстровим №577, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності: 52100072 (копії) (том 1, а.с.10, 37, 38).

Звертаючись у справі, яка переглядається, з вимогою про стягнення орендної плати за договором оренди земельної ділянки, позивачі посилалися на те, що в порядку спадкування вони набули право власності на передану відповідачеві в оренду земельну ділянку, про що повідомили орендаря, але останній не виконав їхні вимоги про виплату орендної плати за 2023-2024 роки.

Суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, вважав їх доведеними.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Відповідно до статей 12, 13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено пунктом 1 частини 1 статті 11 ЦК України.

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161- ХІV (тут і далі закон в редакції, яка була чинною на день укладання договору оренди 27 серпня 2015 року, далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (частина 1 статті 6 Закону № 161- ХІV).

Статтею 93 ЗК України та статтею 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 13 Закону № 161- ХІV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 21 Закону № 161- ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

У статті 15 Закону № 161- ХІV визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

В силу вимог статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (часина 1 статті 625 ЦК України).

В силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Частиною 6 статті 32 Закону № 161- ХІV передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 37 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої не є підставою для зміни умов або розірвання Договору.

Відповідно до статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно вважав, що набувши в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, передану в користування ФГ «Масляного» за договором оренди землі від 17 квітня 2019 року, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 набули, відповідно, й усі права та обов`язки орендодавця за цим договором, зокрема право на отримання орендної плати.

Натомість такому праву нових власників земельної ділянки, що передана в оренду, кореспондує обов`язок, який обумовлює виникнення права на отримання орендної плати.

Так, частиною 3 статті 148-1 ЗК України передбачено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Тобто на виконання положень статті 148-1 ЗК України спадкоємець (новий орендодавець) повинен повідомити орендаря про прийняття ним спадщини та про перехід до нього прав та обов`язків за договором оренди.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, ФГ «Масляного» не спростовувало, що не сплатило позивачам орендну плату за користування земельною ділянкою, кадастровий номер: :20:000:0278, за 2023-2024 роки, але вказувало, що підприємство не має з позивачами договірних відносин, а в апеляційній скарзі, обґрунтовуючи незгоду із рішенням суду, зазначало про невиконання позивачами вимог статті 148-1 ЗК України.

З огляду на заявлені позовні вимоги, заперечення відповідача та предмет доказування у справі, яка переглядається, слід дослідити, чи було виконано зобов`язання зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки за Договором та якщо ні, пов`язано прострочення у виконанні відповідачем обов`язку розрахуватися за орендну плату з позивачами з простроченням кредиторів у зобов`язанні чи боржника.

Так, відповідач ФГ «Масляного» не надано будь-яких доказів проведення розрахунку із орендної плати за договором оренди землі №04/19 від 17 квітня 2019 року, укладеним між ОСОБА_5 та ФГ «Масляного», з новими власниками земельної ділянки.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно із статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

З матеріалів справи, яка переглядається, вбачається, що на підтвердження виконання вимог статті 148-1 ЗК України позивачі долучили фотокопію листа від 20 лютого 2025 року, який підписаний ОСОБА_1 та адресований директору ОСОБА_6 (без зазначення як адресата відправлення підприємства, установи) (том 1, а.с. 12, 13, 14, 15, 40), в якому викладене прохання виплатити орендну плату новим власникам землі за договором оренди від 17 квітня 2019 року № 04/19 та повідомлено, що новими власниками землі є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Згідно опису вкладеного разом з листом було відправлено на адресу «директора Масляного» за адресою: АДРЕСА_1 витяги з Державного реєстру речових прав та Спадкового реєстру.

Натомість такий лист не відповідає вимогам частини 3 статті 148-1 ЗК України, оскільки відсутні докази направлення його саме ФГ «Масляного», у листі не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, її площа, поштові адреси проживання нових власником переданої відповідачу в оренду земельної ділянки та платіжні реквізити для проведення плати за користування земельною ділянкою у грошовій формі. Також лист підписаний ОСОБА_1 і до нього не долучені її повноваження діяти від імені інших співвласників земельної ділянки.

За такого долучені позивачами докази не дають підстав для висновку про виконаннґя позивачами вимог, передбачених частиною 3 статті 148-1 ЗК України, а тому висновок суду першої інстанції про протилежне є помилковим.

У постанові від 27 липня 2022 року у справі № 274/3707/20 Верховний Суд зазначив: «Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. На виконання положень статті 148-1 ЗК України, спадкоємець (новий орендодавець) повинен повідомити орендаря про прийняття ним спадщини та про перехід до нього прав та обов`язків за договором оренди. Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором.

Отже, саме на позивача як нового орендодавця покладено обов`язок доведення до відповідача як орендаря інформації про перехід права власності із зазначенням: кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; прізвища, ім`я, по батькові нового власника; місця проживання нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі)».

За такого апеляційний суд доходить до висновку, що невиплата позивачам орендної плати сталася не з вини відповідача, а через недбалу поведінку позивачів.

Тому така невиплата не доводить порушення законних прав позивачів, а тому не є підставою для задоволення їх позову як такого, що заявлений передчасно, тому висновок суду першої інстанції про вирішення спору у цій справі є помилковим.

Але наведене не виключає обов`язок відповідача як орендаря успадкованої позивачами земельної ділянки прводити виплату оренндої плату новим власникам за користування цією земельною ділянкою поереднім.

Оскільки суд першої інстанції надав неналежну правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, помилково застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому прийняв необґрунтоване рішення про задоволення позову, його необхідно скасувати на підставі вимог пунктів 2, 4 часини 1 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

За такого колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги, яка підлягає задоволенню.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки рішення суду першої інстанції внаслідок апеляційного перегляду скасовано, у позові відмовлено, є підстави для перерозподілу судових витрат, які покладаються на позивачів в рівних частках, а саме - слід стягнути з них на користь відповідача сплачений ним судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 4184 грн. 16 коп. (том 2, а.с. 3, 6а), тобто по 1394 грн. 72 коп. зкожного.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Масляного» задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Масляного» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Фермерського господарства «Масляного» (56002, Миколаївська область, Баштанський район, с-ще Казанка, вул. Сільська Садиба, буд. №1, Код ), по 1394 грн. 72 коп. судового збору з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_______________________________________________

Повна постанова складена 18 листопада 2025 року