справа № 619/288/25
провадження № 2-др/619/30/25
20 листопада 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єленич Оксани Володимирівни про розподіл судових витрат у справі №619/288/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про відшкодування шкоди,
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07.11.2025 позов ОСОБА_1 до Держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про відшкодування шкоди задоволено; стягнуто з Держави Російська Федерація на користь ОСОБА_1 суму спричинених збитків, що виникли внаслідок російської збройної агресії на території України, в розмірі 2 739 589,0 (два мільйони сімсот тридцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) доларів США, що є еквівалентом 104 109 593,00 (сто чотири мільйони сто дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн; стягнуто з Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації на користь держави судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.
Представник ОСОБА_1 адвокат Єленич О.В. звернулася до суду з заявою, в якій стягнути з держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок. Посилаючись на те, що при винесенні рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат, а саме, щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачкою, у зв`язку з тим, що позивачка, керуючись ч.8 ст.141 ЦПК України повідомила, що надасть докази витрат, що понесені (або будуть понесені) позивачкою, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. В позовній заяві було зазначено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має понести під час розгляду справи, в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. Для підтвердження витрат на правову допомогу Позивачка надає Договір про надання правової допомоги №09/05/24-3 від 09.05.2024 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2025 року до Договору про надання правової допомоги 09/05/24-3 від 09.05.2024 року.
У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про підтримання вимог та про розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ознайомившись із заявою та матеріалами справи, судом встановлено наступне.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Види адвокатської діяльності визначені у ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до частин 1 та 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.
Так, Дергачівським районним судом Харківської області 07.11.2025 розглянуто справу №619/288/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про відшкодування шкоди, в результаті чого позов було задоволено.
Повний текст зазначеного рішення було отримано представником позивача 08.11.2025.
При винесенні рішення судом не вирішено питання щодо судових витрат, а саме, щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з тим, що позивач, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомила, що надасть докази витрат, що понесені (або будуть понесені), протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
В позовній заяві було зазначено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач має понести під час розгляду справи, в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн.
ОСОБА_1 уклала Договір про надання правової допомоги №09/05/24-3 від 09.05.2024 року з адвокатом Єленич О.В., на підставі якого адвокат, надала професійну правову допомогу в рамках справи №619/288/25.
За результатом розгляду справі у суді першої інстанції на підтвердження надання правової допомоги сторонами договору підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2025 року до Договору про надання правової допомоги №09/05/24-3 від 09.05.2024, яким підтверджено факт надання адвокатом Єленич О.В. позивачу правової допомоги в рамках справи №619/288/25 на загальну суму 70 000 (сімдесят тисяч) грн. Сторони домовились, що клієнт оплачує виконавцю виконані роботи/надані послуги на суму 70 000 грн. після вирішення питання клієнта по суті або після набрання рішенням суду законної сили протягом 90 робочих днів з дня отримання рахунку виконавця.
Для підтвердження витрат на правову допомогу позивач надала договір про надання правової допомоги №09/05/24-3 від 09.05.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2025 року до договору про надання правової допомоги 09/05/24-3 від 09.05.2024 року.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених статтями 137 та 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.270, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Єленич Оксани Володимирівни про розподіл судових витрат у справі №619/288/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Російської Федерації в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації про відшкодування шкоди задовольнити.
Стягнути з держави Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Реквізити учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Держава-агресор Російська Федерація в особі Генеральної прокуратури Російської Федерації, адреса: Російська Федерація, 125993, ГСП-3, місто Москва, вул. Велика Дмитрівка, буд. 15а.
Суддя Л. В. Калиновська