Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2802/25
Номер провадження 2-с/711/57/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали заяви боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу №711/2802/25, виданого 07 квітня 2025 року Придніпровським районним судом м. Черкаси,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з означеною заявою, в якій просить скасувати судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 травня 2025 року за вимогою ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про стягнення з боржника боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, станом на 01.03.2025, у розмірі 12831 грн 36 коп та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Крім того боржник просить суд поновити йому строк на подачу заяви про скасування судового наказу та повернути на його рахунки усі списані суми в тому числі 1782,42 грн, які приватний виконавець Недоступ Д.М. списав додатково з його рахунків за свої послуги.

Заяву обґрунтовує тим, що судовий наказ він не отримував; про судовий наказ дізнався тільки після хаотичних дій приватного виконавця Недоступа Д.М. щодо блокування його банківських рахунків.

Як стверджує ОСОБА_1 судовий наказ підлягає скасуванню, оскільки оплата за послуги ним здійснювалася згідно показників, встановленого та зареєстрованого лічильника тепла згідно діючих тарифів та відповідно до обсягу фактичного споживання.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суддя, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №711/2802/25, дійшов такого висновку.

07 квітня 2025 року Придніпровським районним судом м.Черкаси видано судовий наказ за вимогою ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, станом на 01.03.2025, у розмірі 12831 грн 36 коп та судовий збір в розмірі 302,80 грн (а.с.23).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №711/2802/25, копію судового наказу разом із заявою про його видачу і долученими до неї копіями документів було направлено 10.04.2025 рекомендованим листом №8544 на адресу боржника, а саме: АДРЕСА_1 , який повернувся до суду 28 квітня 2025 року з підстав: за закінченням терміну зберігання (а.с.29).

28 травня 2025 року представником заявника ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Гребенюк О.В. було отримано судовий наказ (а.с.43).

Отже, з матеріалів цивільної справи №711/2802/25 суд встановив, що відсутні докази отримання боржником копії судового наказу від 07.04.2025.

Водночас із фільтрованої виписки за період з 06.11.2025 до 06.11.2025, що виконана приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. та долучена боржником до заяви про скасування судового наказу, суд встановив, що списання грошових коштів із банківських рахунків ОСОБА_1 мали місце 20-21.10.2025, про що 06.11.2025 повідомив приватний виконавець Недоступ Д.М. боржника ОСОБА_1 листом №81388 від 06.11.2025.

Частиною 1 ст.170 ЦПК України встановлено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Отже, процесуальний закон визначає початок процесуального строку для подачі заяви про скасування судового наказу з днем вручення його копії боржнику.

Проте матеріалами цивільної справи №711/2802/25 не підтверджується факт вручення копії судового наказу від 07.04.2025 боржнику ОСОБА_1 . Водночас матеріалами заяви про скасування судового наказу підтверджується той факт, що про винесення Придніпровським районним судом м. Черкаси судового наказу від 07.04.2025 боржник ОСОБА_1 щонайменше дізнався 06.11.2025, а заяву про скасування судового наказу подав до суду 12.11.2025, тобто через 6 днів після того як дізнався про винесення означеного судового наказу.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що процесуальний строк на подачу заяви про скасування судового наказу від 07.04.2025 в справі №711/2802/25 боржником ОСОБА_1 не пропущений, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Згідно ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Підстави для повернення заявнику заяви про скасування судового наказу відсутні.

Водночас, із заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу вбачається спір про право, оскільки заявник не погоджується з розрахунком заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підлягає стягненню з боржника згідно судового наказу, обгрунтовуючи, зокрема сплатою вартості означених житлово-комунальних послуг згідно фактичного їх ним споживання.

Ураховуючи, що наказне провадження є безспірним, тобто задовольняються виключно вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача свідчать про наявність спору про право. У зв`язку з цим, суддя дійшов висновку, що судовий наказ від 07.04.2025 в справі №711/2802/25 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

У прохальній частині боржник ОСОБА_1 заявив клопотання про повернення йому списаних грошових коштів, в тому числі і 1782,42 грн, які приватний виконавець Недоступ Д.М. списав з його рахунків за свої послуги.

Вирішуючи по суті клопотання, суддя зазначає про таке.

Як встановлено з листа приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. №81388 від 06.11.2025, в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №79377320 з примусового виконання судового наказу №711/2802/25, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси, ним було стягнуто з боржника ОСОБА_1 та виплачені стягувачам грошові кошти в загальній сумі 47 494,83 грн, які були розподілені, на виконання положень ст.45-47 Закону України «Про виконавче провадження», наступним чином: 469 грн витрати виконавчого провадження; 1313,42 грн основна винагорода приватного виконавця; 13 134,16 грн борг на користь стягувача; 32 578,25 грн повернуто на рахунок боржника як надмірно стягнута сума.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 вказав, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням. Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Згідно з ч. 5,6 ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Частиною 1 ст.446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Отже, поворот виконання судового рішення можливий, у разі якщо: а) позивач (заявник) одержав від відповідача (боржника) в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі (скасовано судовий наказ).

Тобто, поворот виконання рішення суду є самостійним способом захисту прав і певною процесуальною формою поновлення судом порушених прав зацікавлених осіб у разі, коли судове рішення виконане, але згодом його скасовано.

Ураховуючи те, що стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 здійснювалося на підставі судового наказу від 07.04.2025 (справа № 711/2802/25), який підлягає скасуванню, тому сума заборгованості, що була стягнута з ОСОБА_1 на користь заявника (стягувача) ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», тобто грошові кошти в сумі 13 134,16 грн (12831,36 грн (заборгованість за житлово-комунальні послуги) + 302,80 грн (судовий збір)) підлягає поверненню в порядку повороту виконання судового рішення на підставі положень ч.3 ст.171 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями ст.444 ЦПК України.

Що стосується витрат виконавчого провадження в сумі 469 грн та 1313,42 грн основної винагороди приватного виконавця, то суддя зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст.1,5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.1,2 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця є платою за вчинення заходів примусового виконання рішення, які призвели до повного виконання судових рішень.

З аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» слід зробити висновок, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Положеннями статті 444 ЦПК України передбачений поворот виконання саме рішення суду, тоді як винагорода виконавця, так і витрати виконавчого провадження не є сумами, присудженими до стягнення з відповідача (боржника) на підставі судового рішенням.

У зв`язку з цим, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження, стягнуті на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження» або Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» при виконанні судового рішення, не можуть бути предметом розгляду заяви про поворот виконання судового рішення.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 (провадження № 61-8784св20) та від 20 жовтня 2021 року у справі № 521/5241/18.

Ураховуючи, що скасованим судовим наказом витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця до стягнення не присуджувались, тому відсутні правові підстави для стягнення цих коштів з приватного виконавця на користь боржника на підставі ч.3 ст.171 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 444 ЦПК України.

Інших підстав повернення боржнику приватним виконавцем витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватного виконавця, після закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, чинне законодавство не передбачає.

Таким чином, заява про поворот виконання судового наказу підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.7, 141, 164, 170, 171, 260, 261, 353, 354, 444, 446 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу в справі №711/2802/25, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 07 квітня 2025 року, задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ у справі №711/2802/25, виданий 07 квітня 2025 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання, станом на 01.03.2025, у розмірі 12831 грн 36 коп та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Допустити поворот виконання судового наказу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 квітня 2025 року в справі №711/2802/25.

У порядку повороту виконання судового наказу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 квітня 2025 року в справі №711/2802/25 стягнути з Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (код ЄДРПУО: 00204033, місцезнаходження: м.Черкаси, проспект Хіміків, 76) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в сумі 13 134 (тринадцять тисяч сто тридцять чотири) гривні 16 (шістнадцять) копійок.

У іншій частині заяву про скасування судового наказу залишити без задоволення.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана сторонами до Черкаського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана суддею 17 листопада 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко