ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 202/8104/15-ц

провадження № 61-7996св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саленко Олександр Миколайович,

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.

у справі

за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач)

до

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГ-1» (далі - ТОВ «ЮГ-1», відповідач)

про стягнення боргу,

ухвалив постанову про таке:

І. Короткий зміст позовної заяви

1. У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЮГ-1» про стягнення боргу у розмірі 50 000,00 грн.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року затверджено між сторонами мирову угоду, за змістом якої ТОВ «ЮГ-1» з метою погашення боргу у розмірі 50 000,00 грн передало у власність позивача належний йому готельний комплекс (незавершений будівництвом) загальною площею 1789,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІІІ. Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

3. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач 13 січня 2025 року оскаржив її в апеляційному порядку.

4. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2025 року апеляційну скаргу відповідача повернуто, оскільки вона була підписана особою, яка не мала права її підписувати.

5. 17 лютого 2025 року відповідач повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції.

6. До апеляційної скарги відповідач додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що в судовому засіданні ТОВ «ЮГ-1» участі ніколи не приймало, будь-кого з представників на це не уповноважувало. Стверджував, що про існування боргу, заявлення позивачем позовних вимог до ТОВ «ЮГ-1» та про постановлення судом ухвали про затвердження мирової угоди стало відомо лише 05 грудня 2024 року. Саме в цей день представник відповідача ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної ухвали.

7. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року поновлено ТОВ «ЮГ-1» строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження.

8. Поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий пропущений відповідачем з поважних причин.

9. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ЮГ-1» задоволено, ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

10. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з таких мотивів:

- готельний комплекс загальною площею 1 789,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ТОВ «ЮГ-1»;

- матеріали справи не містять документів, які надають право директору ТОВ «ЮГ-1» на одноособове розпорядження майном, що належить цьому товариству;

- суд першої інстанції не перевірив правоспособність особи на розпорядження майном;

- не можна визнати, що ТОВ «ЮГ-1» пропустило процесуальні строки, оскільки воно наполягає на тому, що підпис директора був підроблений, ні саме товариство, ні його засновники, ні його керівництво не знало про таке рішення суду, згідно з яким за неіснуючий борг у розмірі 50 000,00 грн позивач отримав у власність майно, ціна якого складає 10 000 000,00 грн.

ІV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

11. У касаційній скарзі представник позивача - адвокат Саленко О. М.просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

12. Касаційна скарга містить таке обґрунтування:

- суд апеляційної інстанції безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження через більше ніж 9 років після постановлення ухвали судом першої інстанції, не навівши будь-яких мотивів для цього і встановивши факти, які не підтверджені жодними доказами;

- суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц, Великої Палати Верховного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18, Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 160/6211/21, від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15-ц, від 19 січня 2024 року у справі № Б-24/129-08, та інші подібні висновки щодо поновлення строку на апеляційне оскарження;

- відповідач був обізнаний про наявність у провадженні суду першої інстанції цієї справи та про постановлення оскаржуваної ухвали, про що свідчить його клопотання від 21 жовтня 2015 року про розгляд справи без участі представника (а. с. 16), мирова угода, яка підписана відповідачем (а. с. 19-22), супровідний лист про направлення копії ухвали (а. с. 30);

- у матеріалах справи є клопотання представника відповідача - адвоката Воронова Ю. В. про ознайомлення з матеріалами справи від 24 червня 2020 року та відповідна розписка (а. с. 31-37). Саме адвокат Воронов Ю. В. представляв інтереси відповідача у суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги;

- твердження відповідача про те, що про оскаржувану ухвалу він дізнався лише в грудні 2024 року, спростовуються матеріалам справи;

- у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вартості нерухомого майна, переданого позивачу за мировою угодою, тому апеляційний суд безпідставно зазначив, що ціна такого майна складає 10 000 000,00 грн;

- безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки на наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження;

- апеляційний суд належним чином не перевірив, чи навів відповідач поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та чи наявні правові підстави для його поновлення;

- у відповідача була об`єктивна можливість ознайомитися з ухвалою суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень;

- відповідач протягом тривалого періоду не проявляв інтересу до розгляду цієї справи, тому виключні випадки, передбачені частиною другою статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) для відкриття апеляційного провадження у разі спливу одного року після складення повного тексту судового рішення, відсутні;

- ураховуючи імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження;

- клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ЮГ-1» від 21 жовтня 2015 року було підписане директором цього товариства Богомазом Т. В., правомірність дій якого на той час підтверджує відповідач. За змістом вказаного клопотання сторони у справі дійшли згоди та уклали мирову угоду, на якій стоять відповідні підписи та печатка ТОВ «ЮГ-1»;

- відповідач свідомо намагається ввести суд в оману щодо необізнаності про наявність судового рішення;

- ТОВ «ЮГ-1», починаючи з 2007 року, є учасником (відповідачем) ряду судових справ, в тому числі щодо заборгованості зі сплати податків, орендної плати, судових зборів, боргів, скасування арешту з майна. Про це було вказано позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, якого суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, зазначивши у постанові про відсутність відзиву.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

13. У червні 2025 року представник позивача подав до Верховного Суду дві касаційні скарги на постанову суду апеляційної інстанції. Зміст цих касаційних скарг є ідентичним, тому вони розглядаються як одна скарга.

14. Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі.

15. Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 15 серпня 2025 року.

16. Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

17. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

VІ. Позиція Верховного Суду

18. Переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК), Верховний Суд зазначає таке.

19. У цій справі підлягає перевірці обґрунтованість поновлення строку на апеляційне оскарження та розгляду апеляційної скарги по суті.

20. Верховний Суд наголошує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. пункти 46-47 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

21. Статтями 17, 352 ЦПК у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, гарантовано учасникам справи, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

22. Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

23. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК).

24. Верховний Суд раніше висловлював правову позицію щодо застосування зазначених норм права (див. пункти 23-25), що враховується у цих правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.

25. Так, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц).

26. Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви (клопотання) скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. Норма про можливість поновлення процесуальних строків може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. При цьому ЦПК не пов`язує право суду визнати поважною причину пропуску процесуального строку з вичерпним колом обставин, що його спричинили. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування заяви (клопотання) про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (див. постанову Верховного Суду від 08 квітня 2024 року у справі № 752/8449/20).

27. Верховний Суд наголошував, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. У цьому аспекті дослідженню підлягають дві умови, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК, а саме: а) чи подано апеляційну скаргу особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущено строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (див, зокрема, постанову Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 477/735/16-ц).

28. Аналіз матеріалів справи свідчить, що вперше з апеляційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року представник відповідача звернувся 13 січня 2025 року, тобто поза межами річного строку.

29. Після повернення апеляційним судом апеляційної скарги повторно з такою скаргою представник відповідача звернувся 17 лютого 2025 року.

30. Пропуск строку на апеляційне оскарження представник відповідача обґрунтував тим, що ТОВ «ЮГ-1» не брало участі у розгляді справи, а про постановлення оскаржуваної ухвали про затвердження мирової угоди дізналося лише 05 грудня 2024 року після ознайомлення з матеріалами справи.

31. Поновлюючи строк на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий пропущений відповідачем з поважних причин.

32. Разом з тим, апеляційний суд не зазначив поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження та не навів належного обґрунтування поновлення такого строку, як і не перевірив, чи сплив річний строк з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

33. Апеляційний суд при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження не встановив належним чином:

- чи був повідомлений відповідач про розгляд справи (з урахуванням правових висновків, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18);

- чи наявні підстави вважати, що пропуск строку на апеляційне оскарження мав місце внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

34. Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 755/4205/14-ц).

35. ТОВ «ЮГ-1» був учасником (відповідачем) ряду судових справ, зокрема, у справі № 187/124/20, у якій рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року був знятий арешт із нерухомого майна - готельного комплексу (а.с. 148-152), тому про постановлення судом першої інстанції ухвали про затвердження мирової угоди у цій справі він міг бути обізнаним.

36. Вказуючи у постанові, що ТОВ «ЮГ-1» не було відомо про постановлення судом першої інстанції ухвали, апеляційний суд, крім іншого, залишив поза увагою такі обставини:

- 21 жовтня 2015 року директор ТОВ «ЮГ-1» Богомаз Т. В. подав до суду клопотання, у якому зазначив, що сторони у справі дійшли спільної згоди та уклали мирову угоду, а також просив справу розглядати без участі представника (а. с. 16);

- текст мирової угоди був підписаний позивачем та директором ТОВ «ЮГ-1» Богомазом Т. В. (а. с. 19-22);

- копія ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року була надіслана відповідачу, що підтверджується супровідним листом від 23 жовтня 2015 року (а. с. 30);

- представник відповідача - адвокат Воронов Ю. В., який представляв його інтереси в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги, з матеріалами справи ознайомився 24 червня 2020 року (а. с. 37).

37. Тобто, з моменту ознайомлення з матеріалами справи (24 червня 2020 року) до подання апеляційної скарги (17 лютого 2025 року) пройшов значний строк, поновлення якого апеляційний суд ніяк не мотивував.

38. Крім того, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач наводив свої заперечення проти поновлення строку на апеляційне оскарження (а. с. 138-167), та помилково зазначив у постанові про відсутність такого відзиву.

39. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про поважність причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження та необґрунтовано поновив такий строк.

40. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову (частина друга статті 406 ЦПК).

41. В касаційній скарзі містяться доводи про незаконність ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року. Тому касаційний суд вважає обґрунтованим аргумент касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права апеляційним судом при поновленні строку на апеляційне оскарження, що призвело до передчасного вирішення справи по суті.

VІІ. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. За змістом частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

43. Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, а також постанова апеляційного суду ухвалені без додержання норм процесуального права.

44. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року та постанова цього ж суду від 03 червня 2025 року - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

45. Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а направляє справу на новий розгляд, розподіл судових витрат не здійснюється.

Із цих підстав,

керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саленко Олександр Миколайович, задовольнити частково.

2. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

3. З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції ухвала Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2025 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко