Єдиний унікальний номер судової справи:484/3194/25
Номер провадження № 22-ц/812/1839/25 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

17 листопада 2025 року м. Миколаїв Справа № 484/3194/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

без участі сторін, належним чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2025 року, повне судове рішення складено 14 серпня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Медведєвої Н.А., в залі судового засідання в м. Первомайську, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором оренди,

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (далі ТОВ «Південь Агро Інвест») про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за договором оренди.

Позов мотивований тим, що позивачка є власницею земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0581, :01:000:0205, :06:000:0284, :01:000:0953, що знаходяться в межах території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2014 року між нею та ПСП ім.Т.Г.Шевченка був укладений договір оренди вказаних земельних ділянок. Згодом між нею, ПСП ім.Т.Г.Шевченка та відповідачем підписана додаткова угода до вказаного договору, в якій були обумовлені строки виплати орендної плати та її розмір.

Позивачка зазначала, що відповідач не виконував умови договору, оскільки орендна плата за 2022 - 2024 роки виплачена з порушенням строку, не в повному обсязі та без урахування індексу інфляції.

Посилаючись на те, що порушення істотних умов договору носить систематичний характер, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди землі, стягнути з відповідача пеню за порушення його строків виконання за 2022-2024 роки в розмірі 5181,62 грн та індексацію за 2022-2024 роки 14951,68грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на безпідставність позову та сплив позовної давності в частині стягнення пені, а також помилкове застосування коефіцієнту індексації.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2025 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі, укладений 01 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Південь Агро Інвест» (ПСП ім. Т.Г. Шевченко) кадастровий номер :05:000:0581, :01:000:0205, :06:000:0284, :01:000:0953, зареєстрований в Державному реєстрі прав за номерами 6375403, 6375406, 6375407, 6375400 від 12 липня 2014 року.

Стягнуто з ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022-2023 роки в сумі 4919,15грн та індексацію орендної плати за 2022-2024 роки в сумі 8509,24 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2299 грн, всього 15727 грн 39 коп.

В задоволенні позову в частині стягнення пені та індексації в іншій сумі відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено систематичність порушення ТОВ «Південь Агро Інвест» умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати.

Також, враховуючи факти невнесення орендарем орендної плати у строки, визначені додатковою угодою до договору, суд вважав наявними підстави для стягнення з відповідача пені у відповідності до пункту 4.7 та втрат від інфляції згідно до пункту 4.4 договору.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Південь Агро Інвест» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказував, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, з огляду на неістотні та нетяжкі порушення ним умов договору. Крім того, зазначав, що судом невірно визначено індексацію орендної плати.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

В заяві від 02 жовтня 2025 року позивачка ОСОБА_1 просила розглядати справу без її та її представника участі.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року заяву представника ТОВ «Південь Агро Інвест» - адвоката Демчука Є.В. про проведення судового засідання 17 листопада 2025 року о 13.20 год. в режимі відеоконференції задоволено.

17 листопада 2025 року сторони, їхні представники у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи.

17 листопада 2025 року від представника відповідача ТОВ «Південь Агро Інвест» Демчук Є.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі апелянта та представника апелянта, а також підтримання вимог апеляційної скарги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є власницею земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0581, :01:000:0205, :06:000:0284, :01:000:0953, що розташовані в межах території Синюхинобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01 січня 2014 року між позивачкою та ПСП ім.Т.Г.Шевченка укладені договори оренди землі, за умовами якого позивач передав ПСП ім.Т.Г.Шевченка у оренду земельні ділянки строком на 5 років. 24 квітня 2017 року між позивачкою та ПСП ім.Т.Г.Шевченка укладені додаткові угоди до зазначених договорів оренди. Державна реєстрація іншого речового права проведена за номерами 6375403, 6375406, 6375407, 6375400 від 12 липня 2014 року.

Згідно Додаткової угоди до Договору оренди землі, укладеної 01 січня 2018 року, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ПСП «ім.Т.Г.Шевченка» та новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди чотирьох земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0581, :01:000:0205, :06:000:0284, :01:000:0953 терміном до 31 грудня 2026 року.

Відповідно до п.4.1., 4.5 цієї Додаткової угоди орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 12,37% нормативної грошової оцінки земельних ділянок до 01 вересня поточного року.

Згідно із п.4.4. додаткової угоди обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування.

Пункт 4.7. додаткової угоди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до додаткової угоди, укладеної 03 січня 2019 року між позивачкою та відповідачем, сторони домовились викласти п.4.1. та 4.2 у новій редакції, а саме: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 15,15% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає: що складає 22 130,74грн, 3499,11грн, 1726,83грн, 46,44грн.

Тобто загальний розмір орендної плати дорівнює 27402,12грн.

Пунктом 4.2 додаткової угоди визначено, що із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України.

Сума орендної плати з урахуванням податку (19,5%), яку має отримати орендодавець щороку, складає 22058,71грн.

Відповідно до Звіту по транзакціям рахунку позивачки відповідачем сплачена орендна плата за 2022 рік 07 березня 2023 року в сумі 22058,71грн; за 2023 рік 13 жовтня 2023 року 22058,71грн; за 2024 рік 17 липня 2024 року 22058,71грн та 02 червня 2025 року 1123,13грн.

Вказані обставини сторонами не оспорювались

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Підпункт 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України визначає, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 вказала, що «під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Самий лише факт систематичного порушення договорів оренди землі у виді повної несплати орендної плати є підставою для розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість. Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати)».

Згідно з положенням частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими доказами доведено, що відповідач систематично порушував умови укладеного договору оренди землі щодо своєчасного внесення орендної плати, а саме до 01 вересня, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди землі.

Також суд вважав, що обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення орендної плати з індексацією та пені, оскільки ТОВ «Південь Агро Інвест» невчасно та не у повному обсязі сплатило орендну плату за 2022-2024 роки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Щодо вимог про розірвання договору оренди.

Судом встановлено, що за умовами узгодженого сторонами договору оренди орендар зобов`язаний виплачувати орендну плату до 01 вересня поточного року.

Згідно з дослідженими доказами відповідач орендну плату за 2022-2023 роки позивачу виплатив з порушеннями строків: за 2022 рік - 07 березня 2023 року, за 2023 рік - 13 жовтня 2023 року.

Відповідно до наведених норм права та правової позиції Верховного Суду самий лише факт систематичного порушення договору оренди землі у виді повної несплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди землі та пені за порушення строків виплати орендної плати.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Південь Агро Інвест» має перед позивачем заборгованість за договором оренди землі в розмірі 15 727 грн 39 коп., з яких: пеню за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022-2023 роки в сумі 4919,15 грн та індексацію орендної плати за 2022-2024 роки в сумі 8509,24 грн.

Колегія суддів із цим висновком погоджується, бо він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 4.7 додаткової угоди від 01 січня 2018 року сторони узгодили, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором, справлення пені у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за договором оренди землі, позивач просила стягнути з відповідача на її користь пеню за 2022 рік у розмірі 4 048, 97 грн за 181 день прострочення, за 2023 рік у розмірі 939, 54 грн за 42 дні прострочення, за 2024 рік у розмірі 157 днів прострочення (сума заборгованості 1123,13 грн), а всього 5181, 62 грн.

Розраховуючи суму пені, суд першої інстанції правильно визначив розмір орендної плати з урахуванням податку (19,5%), яку мала отримати орендодавець щороку, яка складає 22058,71грн, а ні 22 373, 88 грн, як помилково вважала позивач.

Отже, відповідач був зобов`язаний сплатити позивачці за 2022 рік пеню у розмірі 3992,63грн (22058,71грн х 0,1% х 181день), за 2023 рік 926,52 грн (22058,71грн х 0,1% х 42).

Таким чином, частково задовольняючи ці вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про обґрунтованість вказаної вимоги у розмірі 4 919, 15 грн.

Відповідно до пунктів 4.4. додаткової угоди від 01 січня 2018 року обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується на 01 січня року виплати / нарахування (в залежності від того, яка подія настане раніше).

Звертаючись до суду позивачка просила стягнути суму індексації за 2022 рік у розмірі 5 952,18 грн, за 2023 рік у розмірі 1 137,44 грн, за 2024 рік у розмірі 2 680, 44 грн, а всього 9 770, 06 грн.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду землі» обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23 зазначено, що за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про оренду» (індексується лише орендна плата).

За умовами додаткової угоди від 01 січня 2018 року зазначено, що орендна плата підлягає індексації, сторони самостійно визначили в договорі бажаний для них механізм індексації.

Отже сторони при укладанні договору оренди домовилися, що орендна плата підлягає індексації, що свідчить про те, що орендна плата обов`язково повинна бути проіндексована із застосуванням коефіцієнту індексації для орендної плати на 01 січня року виплати/ нарахування (в залежності від того, яка подія настане раніше).

При цьому індексацію з урахуванням індексів інфляції не слід плутати з індексацією нормативно грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативно грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними.

Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року у справі №922/1658/19 зазначив, що зміна НГО внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки.

З огляду на умови договору сторони передбачили саме індексацію орендної плати, а не індексацію нормативно грошової оцінки землі для визначення орендної плати. А відтак доводи апеляційної скарги про те, що сторони обумовили порядок обчислення розміру орендної плати з урахуванням щорічної індексації нормативно грошової оцінки землі не заслуговують на увагу.

За офіційними даними Державної служби статистики України індекс інфляції за рік становив: у 2022 році - 126,603%, у 2023 році 105,084%, у 2024 111,980%.

Отже, орендна плата з урахуванням індексів інфляції становить: за 2022 рік 27926,99 грн (22058,71 х 126,603%), відповідач не доплатив позивачці 5868,28 грн; за 2023 рік 23180,17 грн (22058,71 х 105,084%), відповідач не доплатив позивачці 1121,46грн; за 2024 рік 24701,35 грн (22058,71 х 111,980%), відповідач не доплатив позивачці 2642,63грн.

З огляду на викладене, частково задовольняючи ці вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про обґрунтованість вказаної вимоги у розмірі 8 509, 24 грн, тому саме таку суму повинен сплатити позивачу відповідач.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Південь Агро Інвест» задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбаченихст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 18 листопада 2025 року.