Справа153/1769/25
Провадження2/153/649/25-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. м.Ямпіль

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/1769/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75222112 від 18.06.2021,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75222112 від 18.06.2021, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за Договором позики №75222112 від 18.06.2021 у сумі 6417.80 грн., сплачений судовий збір та витрати понесенні на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.06.2021 між ТОВ «І Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75222112 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора XJcIn4Py85, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання Договору позики №75222112 від 18.06.2021 виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 2000.00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 . Однак, викладені вище умови Договору позики №75222112 від 18.06.2021 відповідачем не виконуються, заборгованість останнього за договором складає 6417.80 грн., з яких: 2000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4417.80 грн. сума заборгованості за відсотками. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу №2112 від 21.12.2021, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75222112 від 18.06.2021 разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимоги. Позивач зазначив, що 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №310323-ФМ, відповідно до якого ТОВ«ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75222112 від 18.06.2021. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав та має перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» непогашену заборгованість у сумі 6776.14 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн. та суми заборгованості за відсотками 4776.14 грн., яку в добровільному порядку ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попереднього кредитора не погашає. Тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

04 листопада 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися, лише повідомлялися належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, хоча про день розгляду справи повідомлявся належним чином - рекомендованим повідомленням вих..№R95, яке повернулося із відміткою «вручено 06.11.2025».

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без їх участі, а також не заперечують проти заочного розгляду справи, витребування доказів (а.с.3 на зворотній стороні).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40-42), витребування доказів (а.с.44-45), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії Договору позики №75222112 від 18.06.2021, додатку №1 до договору та правил надання грошових коштів у позику судом встановлено, що 18.06.2021 між «І Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №75222112, відповідно до умов якого «І Безпечне агентство необхідних кредитів» надав позичальнику кредит у сумі 2000 грн. на строк 30 днів з відсотковою ставкою 1,99 в день. Сторонами договору узгоджено, що останнім днем повернення позики є 18.07.2021, орієнтована загальна вартість позики становить 2358.20 грн. та орієнтована реальна річна процентна ставка становить 642.22 %. Процентна ставка за понад дострокове користування позикою (її частиною) за денною 2,70 % на день.

Із копії довідки про ідентифікацію судом встановлено, що Договір позики №75222112 був підписаний ОСОБА_1 18.06.2021 о 07:54:00 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора XJcIn4Py85 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2.

Із копії платіжної інструкції № 9a195e6c-841e-4e69-b2cd-6f735d4f5ead від 07.10.2025 судом встановлено, що ТОВ «І Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 2000 грн.

Із копії розрахунку заборгованості за кредитом судом встановлено, що загальний розмір заборгованості з 18.06.2021 по 15.10.2025 складає 6417.80 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4417.80 грн.

Із копії інформації №КД-000057418/ТНПП від 07.10.2025 судом встановлено, що на картку № НОМЕР_1 18.06.2021 здійснено переказ коштів у сумі 2000 грн.

Із копії договору факторингу №2112 від 21.12.2021, реєстру прав вимоги №4 від 21.12.2021, акту звірки судом встановлено, що 21.12.2021 між ТОВ «І Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло статусу кредитора за кредитним договором №75222112 від 18.06.2021.

Із копії договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, акту звірки взаєморозрахунків, реєстру заборгованості, судом встановлено що 31.03.2023 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло статусу кредитора за кредитним договором №75222112 від 18.06.2021.

Із витребуваної судом інформації з АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251105/69122-БТ від 10.11.2025 судом встановлено, що 18.06.2021 зараховано відповідачу переказ на карту у сумі 2000 грн.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві були надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором позики, відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір позики в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, в якому зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 18.06.2021 складає 2000 грн., а також підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.7, 52-53).

Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 2000 грн. 18 червня 2021 року.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 6417.80 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжною інструкцією №579939505.1 від 28.10.2025, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн. позивач надав суду: копія договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; Витяг з акту №4-ФП приймання-передачі надання правничої допомоги від 13.10.2025, що підлягає оплаті за вивчення, аналіз документів/доказів до позовної заяви, складення позовної заяви, складає 4500 грн.

Оскільки позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 4500 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75222112 від 18.06.2021- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (, місцезнаходження юридичної особи 08205, місто Ірпінь вулиця Садова,31/33, банківські реквізити: НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ», код банку 334851) заборгованість за договором позики №75222112 від 18.06.2021 у сумі 6417.80 грн., понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн., а всього 13340 (тринадцять тисяч триста сорок) гривень 20 копійок

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк