Справа № 497/772/25
Провадження № 2/497/710/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді цивільну справу за позовом Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Болградської міської ради Одеської області та Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних незаконним виловом риби, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025 року керівник Болградської окружної прокуратури Одеської області Бахчиванжи Є., звернувся до суду в інтересах держави з позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави в особі Болградської міської ради Одеської області шкоду завдану рибним запасам у розмірі 24 684,00 грн. та на користь прокуратури 3 028,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що було вивчено стан додержання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якого виявлено факт порушення вимог природоохоронного законодавства. Так, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №497/2460/24 Болградським районним судом Одеської області 18.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним y вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.09.2024 року перебуваючи на озері Ялпуг Болградської ТГ Одеської області здійснював лов риби забороненим знаряддям лову лісковою сіткою з вічком 60 ммх60мм та виловив рибу виду: карась у кількості - 11 шт. вагою 3 кг, судак у кількості - 1 шт. вагою 1 кг, сазан у кількості - 1 шт. вагою 2 кг. Загальна вага виловленої ОСОБА_1 риби склала 6 кг, що перевищує добову норму лову на 3 кг. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп.1 п.1 Розділу ІV «Правил любительського рибальства» та ст.52-1 Закону України «Про тваринний світ». Під час розгляду Болградським районним судом Одеської області справи про адміністративне правопорушення №497/2460/24 докази завдання ОСОБА_1 збитків рибним запасам досліджувалися судом, однак, питання щодо відшкодування ОСОБА_1 шкоди, не вирішувалось. При час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОД №000280/660 від 17.09.2024 року, службовими особами повідомлено ОСОБА_1 про спричинену його діями шкоду у розмірі 24 684 грн. Також йому направлено пропозицію щодо добровільного відшкодування завданої ним шкоди, але відповідачем проігноровано вимогу, збитки до цього часу залишаються не відшкодованими, тому прокурор в інтересах держави звертається до суду.

Звернення до суду з цім позовом в інтересах держави керівник прокуратури обґрунтовує тим, що органи уповноваженні на звернення з відповідними вимогами до правопорушника та які вказані в позові в якості позивачів, ніяких дій щодо відшкодування шкоди, завданою неправомірними діями ОСОБА_1 до цього часу не здійснили, з відповідними позовами до нього не зверталися, що свідчить про неналежне здійснення останніми наданих їм законом повноважень. З огляду на викладене, у даному випадку наявні підстави для представництва інтересів держави Болградською окружною прокуратурою, що й стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду.

Ухвалою судді від 10.04.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.

Представник Болградської окружної прокуратури Одеської області Карапіря О.М., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 21.07.2025 року №37ВН-25 (а.с.81) в судове засідання 05.11.2025 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на фіксуванні судового процесу не наполягала, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник позивача Болградської міської ради Одеської області - Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, надав 29.09.2025 року через систему «Електронний суд» заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності представника міської ради, позовні вимоги підтримав (а.с.85).

Представник позивача - Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) - Гродська А.В., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності, надала 07.05.2025 року через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі (а.с.69).

Відповідач ОСОБА_2 надав в судове засідання 10.09.2025 року заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с.84).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо повноважень прокурора зі звернення з даним позовом.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 3 та 4 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 170 ЦК України встановлено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у водних об`єктах (їх частинах), територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про тваринний світ», ст. 21 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, за провадженням рибогосподарської діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з п.6.16 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2012 №26, Управління Державного агентства рибного господарства мають право самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно п.п.1, 7 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України в:д 30.09.2015 № 895 (далі - Положення № 895), Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, продовольчого забезпечення, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

Відповідно до вимог п.п. 2, 9 Положення № 895 Держрибагентство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, у тому числі належить контролювати додержання встановленого порядку обліку тварин та обліку їх використання; вимагати від фізичних та юридичних осіб усунення порушень законодавства про охорону, використання і відтворення об`єктів тваринного світу; пред`являти позови про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами внаслідок порушення законодавства про охорону, використання і відтворення об`єктів тваринного світу.

Таким органом на території Одеської області є Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль).

Положенням про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Одеській області, затвердженим наказом Одеського агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 № 77 (далі - Положення № 77), визначено, що Управління (Одеський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм (Держрибагентство), діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується (п. 1 Положення № 77).

Згідно з п. 5.3. Положення № 77 Одеський рибоохоронний патруль забезпечує здійснення державного нагляду (контролю) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів.

Отже, на Одеський рибоохоронний патруль покладено повноваження щодо нагляду (контролю) за додержанням законодавства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства.

Крім того, п. 7.4. Положення № 77 визначено, що Одеський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Таким чином, у спірних правовідносинах компетентними суб`єктами владних повноважень щодо захисту зазначених інтересів держави виступають Болградська міська рада та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль).

Згідно з листом начальника Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) № 1-5-9/620-25 від 20.03.2025 року, на теперішній час Одеський рибоохоронний патруль не має у розпорядженні інформації щодо сплати громадянином ОСОБА_1 матеріальної шкоди завданої рибному господарству. Управлінням 01.11.2024 року направлено пропозицію відповідачу, щодо добровільного відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 24 684,00 грн. Одеський рибоохоронний патруль не звертався до суду з цивільним позовом до громадянина ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору (а.с.35-36).

Також на запит прокуратури Болградським міським головою Димитрієвим С. було надано листа за вих.№ 57-1048 від 12.03.2025 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 завдана ним шкода у сумі 24 684,00 грн. добровільно не відшкодована. Болградською міською радою заходи, щодо звернення до суду з позовною заявою про відшкодування цією шкоди не вживалися та не плануються вживатися (а.с.32).

Статтею 15 цього Закону визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та п.7 ч.3 ст. 29, п.7 ч.2 ст. 69 Бюджетного кодексу України передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласного та місцевого (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. Відповідно до ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом. У ст.62 вказаного закону передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції» від 31.03.2005 року заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009 року, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію: «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад. При захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року № 1604 «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Як вбачається з Постанови Верховного Суду від 20.09.2018 року справа №924/1237/17 захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суд вважає, що в даному випадку звернення прокурора з вищезазначеним позовом було необхідне, так як особи, яких законодавством визначено для звернення до суду з відповідним позовом, жодних заходів для захисту інтересів держави не здійснили. Сума шкоди завдана рибному господарству залишилася не стягнутою з відповідача та добровільно ним не погашеною.

Щодо стягнення шкоди.

Судом встановлено, що постановою Болградського районного суду Одеської області від 18.10.2024 року по справі №497/2460/24, провадження №497/2460/24, громадянина ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., з конфіскацією вилучених заборонених знарядь лову та виловленої риби. Постанова набрала законної сили 29.10.2024 року (а.с.27-29).

В постанові зазначено, що судом було встановлено, що 17.09.2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи на озері Ялпуг Болградської ОТГ Одеської області здійснював лов риби забороненим знаряддям лову - сіткою в кількості 1 штука, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ОД №000280/660 від 17.09.2024 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОД №000280/660 від 17.09.2024 року ОСОБА_1 виловив цінні породи риб: карась 11 шт. на суму 17 391,00 грн., судак у кількості - 1 шт. - 3587,00 грн., сазан у кількості - 1 шт. - 3 607,00 грн. (а.с.23), що також підтверджується довідкою розрахунком завданих збитків від 26.09.2024 року, складеної Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Одеській області (а.с.25)

01.11.2024 року Управлінням державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм в Одеській області було сформовано пропозицію на ім`я ОСОБА_3 за №1-5-17/1980-24, в якій йому повідомлено про необхідність відшкодування шкоди за незаконний вилов риби у розмірі 24 684 грн. 00 коп. (а.с.37-39), відомостей про отримання відповідачем цієї пропозиції суду не надано.

Згідно з вимогами ст.ст. 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1.1 п. 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Також в ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» порушення вимог цього Закону тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність відповідно закону.

В силу вимог ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища встановлені в статтях 15, 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції яких віднесено здійснення координації діяльності відповідних, спеціально уповноважених, державних органів управління в галузі охорони навколишнього природного середовища на їх території. Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та п.7 ч.3 ст. 29, п.7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласного та місцевого (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. Відповідно до ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом. У ст.62 вказаного закону передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За приписами ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та доведеними, а тому завдана шкода, заподіяна незаконним виловом риби, в розмірі 24 684 грн. 00 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між діями і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок, а вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться постановою суду про накладення адміністративного стягнення.

З врахуванням наведеного, суд беззаперечно встановив правомірність та обґрунтованість звернення з даним позовом, що надає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Також оскільки відповідач визнав позов, обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, то 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1 514,00 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решту суми судового збору в сумі 1 514,00 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 68 Конституції України, ст.ст.1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 12, 15, 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 279, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Керівника Болградської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Болградської міської ради Одеської області та Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області (Одеський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних незаконним виловом риби - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави в особі Болградської міської ради Одеської області (р/р UA0015660, ЄДРПОУ - 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) отримувач - ГУК в Одеській області/ м.Болград/24062100, код доходів бюджету - 24062100) суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а саме рибним запасам, у розмірі 24 684 (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Повернути Одеській обласній прокуратурі (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська, буд.3. код ЄДРОУ 03528552, р/р UA0000564, банк отримувача ДКСУ у м.Києві; код банку отримувача: 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжної інструкції №738 від 21.03.2025 року, в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.3. код ЄДРОУ 03528552, р/р UA0000564, банк отримувача ДКСУ у м.Києві; код банку отримувача: 820172, код класифікації доходів бюджету 22030101) сплачений судовий збір в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.

Виконання рішення в частині повернення судового збору з державного бюджету покласти на Головне управління Державної казначейської служби України у Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца