Номер провадження: 22-ц/813/6668/25
Справа № 494/1357/25
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 30 червня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління у справах дітей Заводського району м. Миколаєва про відібрання малолітньої дитини в матері без позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини

встановив:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просить: відібрати його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 , та передати сина на його виховання; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, за адресою:

АДРЕСА_1 .

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 30 червня 2025 року вказану вище справу передано для розгляду за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шулик М.Ю., просить скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 30 червня 2025 року, справу направити до Березівського районного суду Одеської області для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що відповідачка перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа та її фактичним місцем проживання є: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою, яка була додана до позову, тому справа підсудна саме Березівському районному суду Одеської області.

Крім цього, суд першої інстанції не врахував той факт, що раніше Березівським районним судом Одеської області вже приймалося рішення від 28 травня 2024 року у справі №487/142/24 між цими самими сторонами.

Днем вручення судового рішення є день: отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи (п.п.2,4 ч.6 ст. 272 ЦПК України).

Поштова кореспонденція, надіслана апеляційним судом за місцем фактичного проживання відповідачки була повернута на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак, у силу вимог закону, ОСОБА_2 вважається такою, що отримала поштову кореспонденцію, надіслану судом.

Управління у справах дітей Заводського району м. Миколаєва отримало у електронний кабінет копії апеляційної скарги та ухвали Одеського апеляційного суду 16 липня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідачка та третя особи не скористалися.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження за матеріалами, що містяться у справі, зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про передачу справи на розгляд до іншого суду, право на апеляційне оскарження якої регламентовано п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тому з огляду на вимоги ч.1 ст. 27 ЦПК України, справа не підлягає розгляду Херсонським міським судом Херсонської області.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина першої статті 4 ЦПК України).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню (див. постанову Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 квітня 2022 року №5117- засвідчує місце проживання відповідачки ОСОБА_2 в м. Березівка, Одеської області, яке знаходиться у межах адміністративно-територіальної юрисдикції Березівського районного суду Одеської області.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Звертаючись із позовом до Березівського районного суду Одеської області, позивач додав до позову вказану вище довідку, яка підтверджує фактичне місце проживання відповідачки у м. Березівка, Одеської області.

Наведеного вище суд першої інстанції не врахував, і дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для передачі справи за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали Березівського районного суду Одеської області від 30 червня 2025 року і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374,379, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 30 червня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький