Справа № 562/3984/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

/заочне/

"10" листопада 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Власик В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовуючи невиконанням останнім батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку своїх дітей, оскільки з 2017 року виїхав на проживання за кордон та не проявляє до дітей батьківського піклування, не спілкується та не бачиться з ними, ухиляється від обов`язків з утримання.

Відзив на позов відповідач не подавав.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з наведених підстав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення в справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Представник Здолбунівської міської ради Рівненської області висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та просить справу розглянути без її участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Установлено, що батьками малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтв про народження є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_5 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_6 », шлюб між якими рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 червня 2017 року розірвано.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 червня 2021 року, зміненого постановою Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 2510 грн. щомісячно на кожну дитину , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Указане рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання.

З довідки Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06 листопада 2024 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів виникла з квітня 2023 року та станом на жовтень 2024 року становить 95099.23 грн.

Зі змісту ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

З роз`яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Тлумачення пункту 2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно затвердженого рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області від 28 лютого 2025 року №47 висновку, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та достатніх підстав для застосування такого заходу Комісією з питань захисту прав дитини не встановлено.

Відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських прав матеріали справи не містять, останній тривалий час перебуває за кордоном, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проте сплачував аліменти на дітей до квітня 2023 року.

А відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Зафіксована на засіданні розмова членів Комісії з питань захисту прав дитини Здолбунівської міської ради Рівненської області з особистого телефону ОСОБА_1 за допомогою гучного зв`язку не є визнанням відповідачем позову, оскільки жодних заяв у відповідності до вимог ст.206 ЦПК України до суду не надходило.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька/мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Наданий позивачем психологічний висновок спеціаліста від 29 серпня 2025 року №10/25 щодо негативного впливу на емоційний, психічний розвиток та благополуччя його дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виходячи з досліджених доказів в їх сукупності, на переконання суду, не свідчить про винятковість обставин у справі.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 17 листопада 2025 року.

Суддя: