Провадження № 6/645/153/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання Федоровської Д.І.,

представника боржника - Мизиненко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву боржника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 645/10492/14-ц ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мизиненко Ірини Олександрівни звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просив скасувати заходи у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), у праві виїзду за межі України, вжиті постановою Харківського апеляційного суду від 01.12.2022 року по справі №645/10492/14. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України від 15.09.2022 року. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 26.07.2022 року безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 337507, виданою міжрайонною Шевченківською медико-соціальною експертною комісією 27.07.2022 року.

Отже, будучи пенсіонером за віком та інвалідом другої групи, заявник отримує пенсійні виплати, які призначені згідно із законодавством України. Інших видів доходів заявник не має, оскільки є літнім пенсіонером та інвалідом другої групи.

Представниця заявника наголосила, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. При цьому, саме приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. не здійснюються виконавчі дії щодо виконання рішення суду у даній справі та не утримуються грошові кошти задля погашення заборгованості.

Також наголосила, що відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Харківська міська територіальна громада з 15.09.2022 року по теперішній час відноситься до Території можливих бойових дій (Території, на яких ведуться (велися) бойові дії).

ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 . Тобто у місті можливих бойових дій та постійних ворожих обстрілів. Таким чином, обмеживши його у праві на виїзд з території України під час воєнного стану, суд позбавив його можливості захистити своє життя та здоров`я під час обстрілів Російською Федерацією. Отже, представниця заявника вважає, що таке обмеження у праві виїзду його за межі території України є порушенням ст. 27 Конституції України.

Крім того, представниця заявника зазначила, що ОСОБА_1 народився у Вірменії, у селі Ацаван Сісіанського району та проживав там певний час, що підтверджується копією паспорту громадянина України. Заявник у Вірменії має багато рідних людей, родичів, друзів, до яких приїздив раніше та навідував їх до обмеження його у праві виїзду за межі України.

Стверджує, що обмеживши його у праві на виїзд з України, суд також позбавив його можливості навідати своїх рідних людей та побувати в країні, якій він народився та прожив певний час.

Представниця заявника наголосила, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та станом на день звернення із цією заявою йому виповнилося 71 рік. Він є літньою людиною та має велике бажання побачитися із своїми рідними людьми. Оскільки, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, рідні люди ОСОБА_1 , які мешкають у Вірменії, не мають можливості приїздити до нього та його навідати

Також, обґрунтовуючи свою заяву, представниця заявника вказала, що ОСОБА_1 у серпні 2016 року проходив обстеження, лікувався та робив необхідну операцію в лікарні АДЖИБАДЕМ МАСЛАК, яка розташована в Турецькій Республіці. Заявник потрапив до вказаної лікарні Турецької Республіки 04.08.2016 року з діагнозом грижі диску. Проходив відповідне обстеження та 08.08.2016 року він був прооперований у зазначеній лікарні. Від дня операції ОСОБА_1 по теперішній час пройшло більше 9 (дев`яти) років. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я заявника у справі, він має гостру необхідність у проведенні повторного обстеження у даній лікарні, яка знаходиться в Турецькій Республіці. Однак, та його обмеження у праві на виїзд з України під час воєнного стану, позбавляє його можливості пройти медичне обстеження свого здоров`я у обраному ним медичному закладі та отримати відповідну медичну допомогу.

На думку сторони заявника всі перелічені вище обставини є підставою для скасування заходів у вигляді тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, вжиті постановою Харківського апеляційного суду від 01.12.2022 року по справі №645/10492/14.

Через систему "Електронний суд" 30.10.2025 року надійшло заперечення уповноваженого представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (стягувача) Костюченко М.І. на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому стягувач просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. В обґрунтування своїх заперечень представниця стягувача посилалася на те, що рішенням Немишлянського районного суду міста Харкова (назва до перейменування Фрунзенський районний суд м. Харкова) від 05.03.2015 року по справі №645/10492/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитом у розмірі 29259,36 доларів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 8616,24 доларів США, заборгованість по пені у розмірі 378923,34 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1392,84 грн.

Вищевказане рішення суду залишається невиконаним більше 10 (десяти) років, заявник не долучає суду жодного підтвердження виконання судового рішення лише посилаючись на свої права та бажання, цілком ігноруючи обов`язки .

Втім, відповідно до статті Стаття 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Саме Боржник повинен самостійно виконати судове рішення, а не покладати цей обов`язок на орган що здійснює примусове виконання рішення.

Представниця Боржника наголосила, що з матеріалів справи вбачається, що Боржник може виконувати судове рішення, оскільки останнім долучено Договір №0110/25-ПД-01 про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2025 року, в п.5.1. якого стверджується, що такий договір є оплатним і послуги адвокатського об`єднання надаються на платній основі.

Разом з цим представник Стягувача повідомила, що жодного погашення боргу за останні 3 роки Боржником не здійснено, тому твердження Боржника про те, що він не ухиляється від сплати боргу спростовуються матеріалами справи.

Окрім цього, наголосила, що відповідно до п.п. 3 п.10-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про виконавче провадження тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації), тобто, звернення стягнення на пенсію, що отримує Боржник, заборонено законом.

Заявником не надано суду належних правових підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а саме доказів виконання ним рішення суду, викладені аргументи або не мають стосунку до справи, або спростовуються матеріалами справи.

Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 05.11.2025 року прийнято заяву представниці боржника ОСОБА_1 адвоката Мизиненко І.О. до розгляду.

10.11.2025 року через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на заперечення Стягувача на заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій представниця заявника адвокат Мизиненко І.О. наголосила, що постановою Господарського суду Харківської області про визнання боржником банкрутом від 25.01.2010 року у справі № Б-50/186-09 Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. З дня прийняття господарським судом постанови строки виконання зобов`язань громадянина-підприємця вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов`язаннями громадянина-підприємця; припиняється стягнення з громадянина-підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів,а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян. Скасовуються арешти накладені на майно боржника (в тому числі - податкова застава, а також ВАТ АБ "Укргазбанк" м. Харків на житловий будинок загальною площею 44,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; "ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; ЗАТ "ОТП Банк" на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, сірого кольору, 2007 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 ) і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається. Також, господарським судом було встановлено строк для пред`явлення кредиторами до господарського суду вимог до боржника - 1 місяць з дня опублікування відомостей про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Кредитний договір № CL506-701/658/2007 між ОСОБА_1 та первинним кредитором ЗАТ "ОТП Банк" було укладено 10 липня 2007 року. Даний факт було встановлено заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 року у цій справі № 645/10492/14-ц, а отже доказуванню не підлягає відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, представниця наголосила, що первинний кредитор ЗАТ "ОТП Банк" протягом одного місяця з дня опублікування відомостей про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ОСОБА_1 повинен був подати свої кредиторські вимоги по зобов`язанням, які виникли із кредитного договору № 701/658/2007 від 10 липня 2007 року, укладеного із ОСОБА_1 .

Також зазначила, що Постановою Вищого господарського суду від 15.09.2010 року у справі № Б-50/186/-09 вищевказану постанову Господарського суду Харківської області про визнання боржником банкрутом від 25.01.2010 року у справі № Б-50/186-09 було скасована та направлено справу на новий розгляд до господарського суду Харківської області. Ухвалою господарського суду Харківської області у справі № Б-50/186-09 від 24.01.2011, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.03.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2011, було припинено провадження у справі та дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, процедура ліквідації банкрута ОСОБА_1 здійснювалася у період з 25 січня 2010 року по 17.05.2011 року. В цей час ліквідатором здійснювалася реалізація майна ОСОБА_1 , в тому числі був реалізований автомобіль Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, номер НОМЕР_2 , який знаходився в заставі первинного кредитора ЗАТ «ОТП Банк». Таким чином, вартість реалізації заставного автомобіля Mitsubishi Outlander у примусову порядку була спрямована на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним із первинним кредитором ЗАТ «ОТП Банк». Факт реалізації майна ОСОБА_1 підтверджується Протоколом відкритих торгів від 26.07.2010 про продаж майна, затвердженого Універсальною біржею «Україна». Даний протокол є єдиними документом, який наявний у Заявника. Інші докази продажу майна в процедурі банкрутства у ОСОБА_1 не збереглися.

Представниця заявника вважає, що із вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 не ухилявся від цивільно-правової відповідальності та твердження Стягувача є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, наголосила, що посилання у заяві, що ОСОБА_1 у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я на сьогоднішній день має гостру необхідність у проведенні повторного медичного обстеження та можливого оперативного втручання, підтверджується висновком сімейного лікаря ОСОБА_2 від 07.11.2025 року. Згідно зазначеного висновку, після проведення обстеження хворого ОСОБА_1 лікарем був поставлений діагноз: полісегментарний остеохондроз поперекового відділу хребта. Спондилоартроз. Спондильоз. Нестабільність сегментів С2-С3, С3-С4, С4-С5, С5-С6. Спонділолістез С2, С3 Іст. Порушення статико-динамічної функції хребта. Крім того, лікарем було рекомендовано: ув`язку з посиленням больового синдрому та обмеженістю активних та пасивних рухів пацієнту ОСОБА_1 рекомендовано консультація нейрохірурга для вирішення питання про подальше оперативне лікування за місцем проведення оперативного лікування (Туреччина) і подальше реабілітаційне лікування (термальні води Словакія). Кожна людина має право на свій вибір обирати медичний заклад для отримання медичної допомоги. Оскільки ОСОБА_1 отримував медичну допомогу та робив необхідну операцію у лікарні, яка знаходиться в Турецькій Республіці, то саме в цій лікарні Турецької Республіки він має гостру необхідність отримати повторну медичну допомогу.

Щодо посилання Стягувача на те, що Договором №0110/25-ПД-01 про надання правової (правничої) допомоги від 01.10.2025 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «СПРАВАР» та ОСОБА_1 передбачено оплатність послуг адвокатського об`єднання, представниця наголосила, що відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не має юридичної освіти, він вимушений був звернутися за надання правничої допомоги задля захисту своїх прав.

У судовому засіданні представниця заявника адвокат Мизиненко І.О. повністю підтримала заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 645/10492/14-ц з підстав, викладених у заяві та відповіді на заперечення Божника та просила суд її задовольнити.

Представник ТОВ "Дебт Форс" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що представник Стягувача будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання його явки обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони Боржника.

Вивчивши доводи поданої заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 645/10492/14-ц, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах вимог заяви, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01.12.2022 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задоволено, скасовано ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року та ухвалено нову постанову, якою Подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра В`ячеславовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань з виконання виконавчого листа № 645/10492/14 від 06.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», правонаступник якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова про заміну сторони стягувача, заборгованості за кредитом у розмірі 29259,36 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 8616,24 доларів США, заборгованості по пені у розмірі 378923,34 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1392,84 грн ( виконавче провадження № 64289238).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" про заміну стягувача його правонаступником в цивільній справі № 645/10492/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Замінено вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (, місце знаходження: вул. Харківське Шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, місто Київ, 02121) у справі № 645/10492/14 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за Кредитним договором № CL506-701/658/2007 від 10.07.2007 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, з 25 квітня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова змінив свою назву на Немишлянський районний суд міста Харкова. Зміна назви суду не змінює юридичної адреси, підсудності та структури суду.

Ухвалюючи судове рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань з виконання виконавчого листа № 645/10492/14 від 06.05.2015 судова колегія Харківського апеляційного суду встановила, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання виконавчого листа, а саме, останній не надав виконавцю декларацію про доходи та майно, не з`явився на виклик до Приватного виконавця, не здійснив жодної дії, направленої на виконання виконавчого документу. З часу відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 двічі виїжджав за межі України.

Звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 645/10492/14-ц ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, підтверджуючих виконання, або часткового виконання рішення суду по вказаній справі.

Представниця стягувача у своїх запереченнях проти поданої Оганнісяном А.П. заяви наголосила, що останній жодного погашення боргу за останні 3 роки не здійснював, та він ухиляється від сплати боргу.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.3 ст.441 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.18 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За ч.ч.5-7 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з ч.8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, за змістом частин 5, 8 ст. 441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 760/1293/17 (провадження № 61-11718св19).

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зміст заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України доводить не зміну обставин, що зумовили суд застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, а зводиться до незгоди заявника з ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.12.2022 року, якою його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов`язань.

Щодо посилання заявника на те, що ОСОБА_1 у серпні 2016 року проходив обстеження, лікувався в лікарні АДЖИБАДЕМ МАСЛАК, яка розташована в Турецькій Республіці та 08.08.2016 року він був прооперований у зазначеній лікарні, та у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я на сьогоднішній день має гостру необхідність у проведенні повторного медичного обстеження та можливого оперативного втручання у цьому ж медичному закладі, суд зазначає таке.

Зі змісту висновку сімейного лікаря ОСОБА_2 від 07.11.2025 року, випливає, що після проведення обстеження хворого ОСОБА_1 лікарем був поставлений діагноз: полісегментарний остеохондроз поперекового відділу хребта. Спондилоартроз. Спондильоз. Нестабільність сегментів С2-С3, С3-С4, С4-С5, С5-С6. Спонділолістез С2, С3 Іст. Порушення статико-динамічної функції хребта.

Лікарем було рекомендована консультація нейрохірурга для вирішення питання про подальше оперативне лікування за місцем проведення оперативного лікування (Туреччина) і подальше реабілітаційне лікування (термальні води Словакія).

Разом з тим, посилання сторони заявника на те, що оскільки ОСОБА_1 отримував медичну допомогу та робив необхідну операцію у лікарні, яка знаходиться в Турецькій Республіці, то саме в цій лікарні Турецької Республіки він має гостру необхідність отримати повторну медичну допомогу, є безпідставним, оскільки даних про неможливість отримання ОСОБА_1 медичної допомоги та проведення лікування у медичних закладах України матеріали справи не містять

Посилань на норми чинного законодавства, якими було б передбачено скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого внаслідок ухилення від виконання рішення суду, з підстав вчинення дій, спрямованих на часткове його виконання, подана заява не містить. Доказів на підтвердження повного виконання рішень суду боржником не надано.

Суду не надано доказів, що за час, який минув з дня ухвалення Харківським апеляційним судом постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, боржником здійснені належні дії для виконання рішення суду та змінились обставини, за існування яких покладено на боржника зазначене обмеження.

Щодо посилання представниці заявника на те, що обмеживши ОСОБА_1 у праві на виїзд з території України під час воєнного стану, суд позбавив його можливості захистити своє життя та здоров`я під час обстрілів Російською Федерацією, оскільки останній зареєстрований та фактично проживає у місті Харкові, а відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, Харківська міська територіальна громада з 15.09.2022 року по теперішній час відноситься до Території можливих бойових дій (Території, на яких ведуться (велися) бойові дії), суд вважає необхідним зазначити таке.

Заявник не позбавлений можливості змінити своє місце мешкання та проживати на тій території України, яка не входить до переліку територій можливих бойових дій, який визначений відповідно до вказаного наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, тому вказана обставина на належить до безумовних підстав для задоволення поданої ним заяви.

Посилання заявника на неможливість відвідування рідних та друзів, які проживають у Вірменії, через встановлені заходи обмеження у праві виїзду за кордон, суд вважає безпідставним, оскільки такі обставини, у світлі систематичного ухилення Боржника від виконання судового рішення, не належать до виключних обставин для скасування такого обмеження.

Посилання представника заявника на реалізацію майна ОСОБА_1 в межах процедури банкрутства також не може вважатися підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду Боржника за межі України.

Таким чином, заявником не було надано доказів на підтвердження існування виключних обставин, за яких доцільним та необхідним є скасування тимчасових заходів обмеження у праві виїзду за кордон, а тому підстави для скасування тимчасового обмеження відсутні.

Тимчасові обмеження боржника у праві виїзду за кордон відповідає практиці Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справах: «Гочев проти Болгарії» («Gochev v.Bulgaria» від 26.11.2009), «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia) від 13 листопада 2003 року, «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), «Рінер проти Болгарії».

Зважаючи на вищевказані вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись 2, 4, 5, 12, 13, 81, 259, 260, 353, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Мизиненко Ірини Олександрівни про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цивільній справі № 645/10492/14-ц - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова.

Повний текст ухвали складено 21.11.2025 року.

Суддя О.В. Федорова