Справа № 462/8583/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І
Провадження № 22-ц/811/1517/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненою іпотеку квартири, скасування державної реєстрації обтяження.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором № 800002554-И, укладеним 05 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Надією Миколаївною.

У задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації обтяжень квартири АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю.

26 березня 2025 року представник ОСОБА_1 Кравчук Петро Іванович звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 19 квітня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1.2 договору правовою допомогою в розумінні цього договору є представництво в Залізничному районному суді м. Львова у справі за позовом клієнта до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання іпотеки припиненою, скасування державної реєстрації обтяжень. Згідно з актом виконаних робіт від 21 березня 2025 року на виконання вищезазначеного договору адвокатом було надано наступні послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, визначених предметом договору про надання правової допомоги; моніторинг рішень у Єдиному держаному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ; узгодження правової позиції з клієнтом; збирання доказів; складання позовної заяви; складання додаткових письмових пояснень; правовий аналіз поданих відповідачем документів; безпосередня участь адвоката в чотирьох підготовчих/судових засіданнях. Загальна вартість наданих послуг з професійної правничої допомоги становить 56 000 грн. З наведених підстав просить стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 56 000 грн.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 15 140 гривень.

Додаткове рішення суду в частині стягнення судового збору оскаржило Акціонерне товариство «Сенс Банк»,в апеляційній скарзі покликається на те, що додаткове рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що позивачем пред`явлено позов про визнання припиненою іпотеки квартири та скасування державної реєстрації обтяження, а відтак до даних правовідносин не може застосовуватись п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України відповідно до якого ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. Вказує, що оскільки із двох заявлених ОСОБА_1 позовних вимог судом першої інстанції задоволено лише одну, відтак відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених підстав просить додаткове рішення в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 15 140 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким покласти всі судові витрати на позивача.

З апеляційної скарги вбачається, що додаткове рішення суду оскаржується лише в частині стягнення судового збору , а відтак в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Стягуючи з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача звільнено від сплати судного збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 15140 грн, виходячи з вартості майна.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року (в редакції станом на день подання позову, тобто на 11 листопада 2024 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року).

Згідно з роз`ясненнями пункту 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Для з`ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин».

Пунктом 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив:

-визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором № 800002554-И, укладеним 05 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ноор Н.М.;

-скасувати державну реєстрацію щодо квартири АДРЕСА_1 (тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 5969496; зареєстровано: 05.11.2007 15:26:00 за № 5969496 реєстратором: Приватний нотаріус Нор Н.М.; підстава обтяження: іпотечний договір, 8647, 05.11.2007, Нор Н.М,, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 номер РПВН: 4482268);

-скасувати державну реєстрацію щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження: 5969715; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 05.11.2007 15:40:41 реєстратором: Приватний нотаріус Нор Н.М.; підстава обтяження: іпотечний договір, 8647, 05.11.2007, Нор Н.М,, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_2 номер РПВН: 4482268; іпотекодержатель: ЗАТ «Альфа-Банк», код: 23494714, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6; майновий поручитель: ОСОБА_1 ; боржник за основним зобов`язанням: ОСОБА_2 ; розмір основного зобов`язання: 13950 доларів США; строк виконання: 05.11.2022).

Оскільки задоволення вищезазначених позовних вимог не призводить до стягнення коштів на корить позивача чи набуття ним майна, висновки суду першої інстанції про те, що такі вимоги є майновими та підлягають грошовій оцінці, є помилковими.

Отже, при зверненні до суду, позивач заявив три вимоги немайнового характеру.

Згідно з до п.п. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0.4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн.

Виходячи з характеру спірних правовідносин за подання даного позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 3633.60 грн (3028 грн х 0,4 х 3 = 3633.60 грн).

Разом з тим, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2025 року задоволено лише позовну вимогу про визнання припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором №800002554-И, укладеним 05 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦКП України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , якого звільнено від сплати судового збору, беручи до уваги те, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених повних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави підляже стягненню судовий збір в розмірі 1211.20 грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 1211.20 грн.

В решті додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13.11.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк