ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1139/25 Номер провадження 22-ц/814/3973/25Головуючий у 1-й інстанції Малюк М. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Виноградова Юрія Ернестовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" на заочне рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В квітня 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №481617-КС-001 від 28.11.2023 у сумі 36 048, 41 грн, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №481617-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 28.11.2023 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №481617-КС-001 про надання кредиту. 28.11.2023 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №481617-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5088, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником в анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 28/11/2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір №481617-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». На підставі укладеного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у сумі 10 000,00 грн строком на 24 тижні, зі сплатою процентів у розмірі 2,0%. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язання, станом на 23.04.2025 виникла заборгованість у сумі 36 048,41 грн, яка складається з: 9 382,99 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 26 665,24 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками.

Заочним рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №481617-КС-001 від 28.11.2023 в загальному розмірі 29 046 (двадцять дев`ять тисяч сорок шість) грн 80 (вісімдесят) коп., з яких: 9 382 (дев`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн 99 (дев`яносто дев`ять) коп - заборгованість за тілом кредиту, 19 663 (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн 81 (вісімдесят одна) коп - заборгованість за відсотками. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 951 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 90 (дев`яносто) коп.

З вказаним рішенням суду не погодились представник Виноградов Ю.Е., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" та подав апеляційну скаргу, в якій прохає заочне рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18.08.2025 у справі № 534/1139/25 змінити в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» по процентам за користування кредитом, а саме змінити суму стягнення з 19 663,81 грн на грошову суму в розмірі 26 665 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки.

Акцентує увагу, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків щодо нарахування Позивачем процентів за кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору та прийшов до хибних висновків щодо начебто неправомірності встановлення ТОВ «Бізнес Позика» у кредитному договорі комісії за надання кредиту, суд неправомірно здійснив перерахунок заборгованості Відповідача за кредитним договором зарахувавши всі здійснені Відповідачем платежів за кредитним договором не зокрема на погашення його комісії за надання кредиту, а на погашення його заборгованості за процентами за користування кредитом, через що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом частково.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 28.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №481617-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. 29.02.2024 року сторонами укладено додаткову угоду №1.

Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається Кредит: 48 тижні (пункт 2.3 Договору). Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (пункт 2.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.5 Договору, комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 1500,00 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні в продовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який Сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою (далі - Додаткова угода)

З наданого позивачем детального розрахунку боргу за договором від 28.11.2023 №481617-КС-001 убачається, що відповідачкою проведено часткову оплату за цим договором. Згідно з наданою позивачем інформацією, відповідачка на виконання кредитного договору провела платежів на загальну суму 14 553,20 грн, з яких, 1 500,00 грн направлено позивачем на оплату комісії, 617,01 грн - заборгованості за тілом кредиту, 12 436,19 грн - заборгованості за процентами.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що кредитним договором було погоджено кредит, який надається строком на 24 тижні, тобто з 28.11.2023 по 14.05.2024 року, в даному випадку відповідач повинна сплачувати саме в межах цього періоду. Крім цього судом було зменшено розмір заборгованість за процентами на суму сплачених процентів і комісії, які відповідач сплатила на виконання договору.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним не в повному обсязі з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України в становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів.

Поряд з тим, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції в частині проведених розрахунків та визначеного розміру заборгованості відповідача по процентах за користування тілом кредиту, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що сума нарахованих відповідачу процентів, які підлягають стягненню становить 26665,42 грн.

Судом першої інстанції було стягнуто з відповідача на користь позивача проценти за користування кредитом в сумі 19663.81 грн (33600 - 12436,19-1500). В стягненні решти процентів було відмовлено. Проводячи розрахунки суд виходів наступних даних: - строк кредитування складає 24 тижня з 28.11.2023 по 14.05.2024 року; процентна ставка становить 2 % в день.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що 28.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 481617-КС-001 та додаткову угоду №1 від 29.02.2024 року про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.7. Кредитного договору строк дії договору до 21.11.2024 р . Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2% фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411% фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Умовами договору право позивача нараховувати проценти за користування кредитом та пені після закінчення строку кредитування не передбачено.

Висновки суду що строку кредитування є необґрунтованими та спростовуються поданими позивачем доказами, згідно яких він складає 48 тижнів, з 28.11.2023 року по 21.11.2024 року.

Пунктом 3.2.2. Договору визначено, що в разі прострочення платежів за кредитом, сплата процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою, при цьому нарахування процентів за заниженою процентною ставкою припиняється.

Відповідно до частини третьої статті 213 цього Кодексу при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

За визначенням статті 549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) як вид забезпечення зобов`язання є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Виконання зобов`язання може бути забезпечене неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому договором або законом можуть бути встановленні інші види забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання. За допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання. Неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, умови наявного між сторонами кредитного договору передбачають нарахування та сплату, тобто розмір процентної ставки за користування тілом кредиту у разі, коли терміни внесення платежів не порушено (знижена процентна ставка); та збільшених процентів (стандартна процентна ставка), які нараховувалися на загальну суму заборгованості за кредитом, яка виникла у зв`язку порушення строків погашення кредиту та процентів. Тобто, у даних спірних правовідносинах збільшена частина процентів за стандартною процентною ставкою на загальну заборгованість за кредитом, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, є за своєю юридичною природою пенею.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року у справі №6-1964цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

В межах строку кредитування позивачем було нараховано 39101,61 грн процентів за користування кредитом, з них 36639.05 грн. виходячи із зниженої процентної ставки в розмірі 1,15288411 % в день, та 2462.56 грн. процентів у зв`язку із застосуванням стандартної процентної ставки в розмірі 2% (пені).

Виходячи з викладеного проценти за користування кредитом в сумі 36639,05 грн., виходячи з процентної ставки 1,15288411% в день, та виключенням 12436,19 грн. сплачених відповідачем, підлягають стягненню з останньої, в остаточному розмірі 24202.86 грн..

Розрахунки суду першої інстанції в цій частині, враховуючи викладене вище, є необґрунтованими, оскільки не відповідають істотним умовам договору.

При цьому колегія суддів, враховуючи що сторони у пунктах 3.2.2., 6.1. договору погодили нарахування пені за порушення виконання зобовязання, вважає в цілому вимоги позивача щодо стягнення різниці розрахунку процентів проведеного судом в сумі 2462.56 грн правомірними.

Проте, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, підстав для стягнення з відповідача зазначених, які за своєю юридичною природою є пенею, не вбачається.

Щодо нарахування комісії за надання кредиту слід зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі №496/3134/19 дійшла такого висновку:

«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до умов договору укладеного між сторонами зазначено, щоразова комісія за надання кредиту становить 1500 грн. Підписанням договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами договору. Таким чином, вимоги банку в цій частині є обґрунтованими, і підстави для зменшення загальної суми заборгованості по кредиту на вказану суму відсутні..

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в цілому ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, проте зважаючи на наявність допущених технічних і правових порушень при розрахунку суми заборгованості по кредиту, воно підлягає зміні.

Щодо стягнення витрат за оплату судового збору слід зазначити наступне.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, ТОВ «Бізнес Позика» при подачі позовної заяви сплачено 2422,40 грн. та враховуючи, що позов задоволено на 93% тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2252,83 грн. Оскільки апеляційну скаргу задоволено на 64% слід стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2325,6 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Виноградова Юрія Ернестовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" - задовольнити частково.

Заочне рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року - змінити, збільшивши загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача з 29046,8 грн. до 33585,85 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 4710,18 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна