ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/870/25
Провадження № 2/483/561/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07 серпня 2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (далі АТ «БАНК ФОРВАРД») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200285508, відповідно до умов якого відповідачці було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 86756 грн. на строк 1096 днів у період з 07 серпня 2020 року по 07 серпня 2023 року, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором. 25 липня 2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», уклали Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200285508 від 07 серпня 2020 року. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, однак відповідачка своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі не виконала. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 200285508 від 07 серпня 2020 року становить 52937 грн. 34 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 18590 грн. 94 коп.; заборгованість за відсотками 0 грн.; заборгованість за комісією 34346 грн. 40 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 52937 грн. 34 коп., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Ухвалою від 23 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

26 червня 2025 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Підодвірного Т.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідачки зазначив, що вважає подану позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. На думку позивача, між АТ «Банк Форвард» та відповідачкою було укладено кредитний договір від 07 серпня 2020 року № 200285508, однак представник відповідачки вважає таке припущення позивача необґрунтованим, виходячи із такого. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України: договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже, з початку йде пропозиція укласти договір(оферта), а потім прийняття такої пропозиції (акцепт) стороною, якій така пропозиція була запропонована. Як вбачається із матеріалів судової справи, позивачем не направлено до суду акцепту Банком Оферти на укладання угоди від 07 серпня 2020 року. Відповідно до р. 3 Оферти, клієнт погоджується, що прийняття Банком заяви до розгляду, не тягне у банку виникнення обов`язку акцепту оферти….., Банк може відхилити Заяву без пояснення причин». Тож, вочевидь, відповідно до вимог чинного законодавства та умов Оферти, Банк повинен був акцептувати таку пропозицію. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Згідно із ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Вочевидь, кредитний договір є саме тією інформацією, що засвідчує права, що передаються. Тож, якби такий кредитний договір було укладено, він повинен бути у наявності, у позивача, та останній, мав би направити його до суду. В той же час, матеріали справи не містять кредитного договору. Як зазначає позивач, відповідачкою, нібито, було отримано кредитний ліміт. До речі, який розмір, нібито, отриманого кредитного ліміту, позивач, у позовній заяві не зазначає. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів на користь відповідачки, а також доказів наявності заборгованості саме в заявленому розмірі, які б відповідали вимогам процесуального закону, положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Тож, позивачем не доведено ані укладення кредитного договору, ані нібито отримання відповідачкою кредитних коштів. Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією у розмірі 34346 грн. 40 коп. представник відповідачки вважає встановлення такого пункту кредитного договору нікчемним, оскільки кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія. Посилаючись на норми чинного законодавства та позиції Верховного суду, у вказаних правовідносинах, вважає встановлення у договорі споживчого кредиту умови щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нікчемною, в зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідачки 34346 грн. 40 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо нібито відступлення права вимоги, представником відповідачки зазначено, що подана позивачем копія договору факторингу не містить будь якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідачки, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Як «доказ» такого відступлення, позивачем було направлено до суду витяг з реєстру боржників. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Наданий позивачем витяг не містить підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і, що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Посилаючись на викладене представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», в якій крім того, зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи про причини своєї неявки до суду не повідомили.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_2 була підписана оферта № 200285508 на укладення угоди про надання споживчого кредиту, згідно умов якої ОСОБА_2 зробила пропозицію АТ «БАНК ФОРВАРД» укласти з нею Кредитний договір (далі Кредитний договір), в рамках якого просила Банк: відкрити рахунок у валюті гривні, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Кредитним договором; надати їй кредит в сумі, зазначеній в графі «Сума Кредиту» Розділу «Кредитний договір», шляхом зарахування суми Кредиту на Рахунок та її подальшого безготівкового переказу з Рахунку (а.с. 6).

Даною офертою передбачено умови договору про надання та використання платіжної картки, а саме: назва продукту: Cross Up Швидкі гроші дистанційний, тип картки Visa/MasterCard; номер рахунку одержувача НОМЕР_1 ; ставка по ліміту 25% річних; валюта рахунку картки гривня, щомісячна комісія без ПДВ 2854 грн. 28 коп. строком на 1096 днів з 07 серпня 2020 року по 07 серпня 2023 року.

Відповідно до п.п. 4.1 Оферти відповідачка погодилась, що акцептом її оферти про укладення Кредитного договору (оферти) будуть дії Банку по зарахуванню кредитних коштів на Рахунок та їх подальшому безготівковому переказу з Рахунку згідно з дорученням Клієнта, викладеним(-и) в п.1 даної Оферти, здійснені в межах строку для відповіді, зазначеного в 5.1. цієї Оферти;

Акцептом її оферти про укладення Договору про Картку (оферти 2) будуть дії Баку по відкриттю їй Рахунку Картки, здійснені в межах строку для відповіді, зазначеного в п. 5.2. цієї Оферти (п.п. 4.2 Оферти).

Договір банківського обслуговування вважатиметься укладений з дати отримання банком цієї Оферти, якщо Рахунок Картки 2, номер якого зазначений в графі «Рахунок Картки 2» Розділу «Договір банківського обслуговування» ІБ, не було відкрито раніше у межах окремого Договору банківського рахунку. Договору банківського обслуговування буде присвоєно номер, вказаний в графі «Номер договору» Розділу «Договір банківського обслуговування» (п.п. 4.3 Оферти).

Згідно з п.п. 4.4 Оферти, Банк, на підтвердження факту укладання з відповідачкою Кредитного договору має право (але не зобов`язаний) повідомити відповідачку про акцепт її пропозиції про укладення з нею відповідного договору СМС-повідомпенням/листом/електронним листом. При цьому вона розуміла і погодилась з тим, що зазначені в цьому пункті договори будуть вважатись укладеними з дати виконання Банком дій, вказаних 8 пункті 3 цієї Оферти, незалежно від того, чи було повідомлення відправлене Банком, а у разі відправлення Банком то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане нею.

Надання кредитних коштів та користування кредитними коштами відповідачкою позивач підтвердив випискою по особовим рахункам угоди № 200285508 від 07 серпня 2020 року за період з 04 березня 2020 року по 10 червня 2023 року позичальниці ОСОБА_1 (а.с.22-33).

Виписка про рух коштів по картці відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

АТ «БАНК ФОРВАРД» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало в повному обсязі, а остання отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між сторонами кредитним договором, відповідно до якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.

25 липня 2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» було укладено Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «БАНК ФОРВАРД» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 37-38).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників Додатку до Договору № GL1N426202/1 від 25 липня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором (офертою) № 200322246 від 07 серпня 2020 року в розмірі 52937 грн. 34 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 18590 грн. 94 коп.; заборгованість за відсотками 0 грн.; заборгованість за комісією 34346 грн. 40 коп. (а. с. 40).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, як встановлено судом, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Разом з тим, відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 16).

Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним вище договором не виконала.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором № 200285508 від 07 серпня 2020 року, станом на 12 червня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 52927 грн. 34 коп., з яких: 18590 грн. 94 коп. заборгованість за тілом кредитом, 34346 грн. 40 коп. заборгованість за комісією (а.с 16).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 комісії в розмірі 34346 грн. 40 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою такого змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту блоку 1 Інформаційного блоку Оферти, встановлено щомісячну комісію, без ПДВ в розмірі 2854 грн. 28 коп.

Однак банк не мав права встановлювати такі платежі, оскільки вони покладають на боржників обов`язок компенсувати можливі фінансові ризики банківської установи, а тому вказане положення кредитного договору є нікчемним.

Таким чином, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої неможливе встановлення комісії, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення комісії у розмірі 34346 грн. 40 коп. задоволенню не підлягають.

Крім того, з дослідженої виписки по особовим рахункам угоди № 200285508 від 07 серпня 2020 року судом встановлено, що за період з 07 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено на користь банку в рахунок погашення комісії суму в розмірі 57445 грн. 56 коп. (а.с. 22-33), яку слід віднести в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, яка становить 18590 грн. 94 коп.

З огляду на викладене, у відповідачки відсутні непогашені зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні цивільного позову акціонерного товариства «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200285508 від 07 серпня 2020 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: