Провадження №2-о/447/244/25
Справа №447/3526/25
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншого суду

20.11.2025 р. м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В.,

вивчивши матеріали

за заявою: ОСОБА_1 ,

за участю заінтересованих осіб:

-Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області,

- ОСОБА_2 ,

-Приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Кос Юлії Романівни,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав спільно із спадкодавцем ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Як заінтересованих осіб заявником визначено: Тростянецьку сільську раду Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Кос Юлію Романівну.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями частини 3 статті 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Особливості розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено положеннями Глави 6 Розділу IV ЦПК України (статті 315-319).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 у справі №449/1352/15-ц зазначив, що за положеннями статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Водночас має значення зареєстроване місце проживання.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.06.2024 по справі № 554/7669/21 зазначив, що відповідно до положень статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Також Верховний суд виснував, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Відповідно до п.п. 1-51 ч.1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» до Реєстру вноситься така інформація про особу: 1) ім`я особи; 2) дата народження/смерті; 3) місце народження; 4) стать; 5) дата внесення інформації про особу до Реєстру; 5-1) відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання або про зміну місця проживання (перебування) особи.

Звертаючись із даною заявою до Миколаївського районного суду Львівської області, заявник вказав що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, жодних доказів, які б підтверджували факт проживання заявника за вказаною адресою на час подання заяви до суду, до заяви не долучено.

В той же час, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, які надійшли на адресу суду 19.11.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За наведених обставин, враховуючи, що заявник не має зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Миколаївського районного суду Львівської області, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Галицького районного суду міста Львова, як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання заявника.

Керуючись ст.31, ст.ст. 257-261, ч.3 ст.294, ч.1 ст.316 ЦПК України, суддя,

ухвалив :

матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Кос Юлії Романівни, про встановлення факту, що має юридичне значення, передати за підсудністю до Галицького районного суду міста Львова (вулиця Чоловського, 2, Львів, Львівська область, 79018).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разіподання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС