Провадження № 2-о/369/477/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Козак І.А.,

присяжних: Шупика В.М., Гаращука В.В.,

за участю секретаря Кавун Є.О.,

представника заявника Ангеліна І.І,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ангелін І.І. звернувся до суду з даною заявою, в якій просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим на території населеного пункту Лисичанськ Луганської області під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги заяви обґрунтував тим, що заявниця є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Останній призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 31 березня 2022 року. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року № 16-РС призначений на посаду навідник штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону та зарахований до особового складу. Згідно акту службового розслідування зазначено, що 27 червня 2022 року у період з 07 до 09 години під час виконання бойового завдання в районі НПЗ «Лисичанський» зник безвісти ОСОБА_2 . Згідно письмових пояснень солдата ОСОБА_3 , викладених в акті службового розслідування, зазначається, що солдат ОСОБА_2 помер від поранень не сумісних з життям, залишаючись в окопі, що додатково пояснюється поясненнями солдата ОСОБА_4 .

За даних обставин, ОСОБА_2 має статус зниклого безвісти за особливих обставин. Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть, що в свою чергу надасть їй можливість для реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2025 року по цивільній справі відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено дату судового засідання.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Ангелін І.І. підтримали заяву, просили суд її задовольнити та оголосити ОСОБА_2 померлим з 27 червня 2022 року з дня, коли з ним був втрачений зв`язок.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань ніяких не надходило.

Заявник та представник заявника висловили згоду про можливий розгляд справи без участі заінтересованих сторін.

Вислухавши заявницю, її представника, дослідивши і перевіривши докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , актовий запис № 15 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини записані зі слів позивача відповідно до ст. 135 СК України.

Інші рідні, окрім матері, у ОСОБА_5 відсутні.

Згідно з витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 15 червня 2022 року № 16-РС, солдата ОСОБА_2 призначено на посаду навідника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону та зараховано до особового складу.

Як вбачається з акту службового розслідування 27 червня 2022 року у період з 07 до 09 години під час виконання бойового завдання в районі НПЗ «Лисичанський» зник безвісти ОСОБА_2 .

З пояснень солдата ОСОБА_4 вбачається, що після масованого обстрілу з боку ворога молодшим лейтенантом ОСОБА_6 було надано наказ повернення на позицію. Однак, ОСОБА_2 попав під мінометний обстріл, внаслідок чого ОСОБА_2 отримав «наскрізне осколкове поранення» у груди. У поясненні солдата ОСОБА_3 зазначається, що солдат ОСОБА_2 помер від поранень не сумісних з життям, залишаючись в окопі, що додатково пояснюється поясненнями солдата ОСОБА_4 .

Як вбачається з витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2022 року, противник наносив масові артилерійські, авіаційні та ракетні удари по позиціях військ на лінії зіткнення в районах відповідальності ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з метою блокування військових частин (підрозділів) у Лисичанськ. Безвісти зниклі солдат ОСОБА_2 .

В судовому засіданні також досліджено:

-копію паспорта ОСОБА_1

-копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з яким 22 червня 2022 року відкрито кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування кримінального провадження, інформація про яке внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000896 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за заявою ОСОБА_1 про зникнення її сина.

-копію витягу із наказу про результати проведенного службового розслідування від 06 вересня 2022 року № 266.

-копію листа Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України №34.А-2549 від 06 грудня 2024 року, з якого вбачається, що відомості про перебування в полоні ОСОБА_2 відсутні.

-копію виписки Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» (НІБ) №08-11/24706 від 11 грудня 2024 року, з якої вбачається, що відомості про перебування в полоні ОСОБА_2 відсутні.

-копію листа військової частини НОМЕР_1 №19914 від 14 вересня 2023 року, з якого вбачається, що відомості про самовільне залишення військової частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон не підтвердились, заперечень щодо встановлення факту смерті/оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_7 у військової частини НОМЕР_1 відсутні.

-копію листа слідчого управління ГУ НП в Луганській області № 43997/111/18-2024 від 16.12.24, згідно з яким зазначено, що відсутні відомості щодо співпадіння по ДНК.

-копію листа Фастівського відділу ДРАЦС у Фастівському районі Київської області Центрального МУ МЮ ( м. Київ) №407/30.23-105 від 21 травня 2025 року про відсутність відомостей в реєстрі актових записів про смерть та зміну прізвища за період з 01 січня 2017 року по теперішній час відсутні та про реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу та народження дітей.

-копію листа Центрального міжрегіонального управління ДМС У М. Києві та Київської області №8010.5.1.-23978/80.3-25 від 21 травня 2025 року про те, що ОСОБА_2 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався;

-копію сповіщення №15 про зникнення ОСОБА_2

-копію витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Частиною 2 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Відповідно до приписів ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Частиною 2 ст. 308 ЦПК України встановлено, що після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

За змістом ст. 47 ЦК України спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Згідно з ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років (а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців) у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина (Постанова Верховного Суду від 26.02.2024 у справі №686/9938/23, провадження № 61-15733св23).

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Верховний Суду у постанові від 29 січня 2020 року у справі №154/2135/17 виснував, що виходячи зі змісту положень статей 43,46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20 та від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, наголошується, що особливістю такої категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

У постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 та від 25 квітня 2024 року № 278/970/23 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що шестимісячний строк, визначений у ч. 2 ст. 46 ЦК України для оголошення особи померлою, слід обраховувати з моменту настання події (яка могла призвести до смерті особи), а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.

Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц виклав правовий висновок, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оголошення ОСОБА_2 померлим необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть, що в свою чергу надасть їй можливість для реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, заявниця є матір`ю ОСОБА_2 .

Оголошення померлим є необхідним для реалізації заявницею прав, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30 листопада 2016 року «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти».

Факт ймовірної загибелі ОСОБА_2 , під час виконання бойового завдання із захисту незалежності та територіальної цілісності України в умовах збройної агресії Російської Федерації, знайшов своє підтвердження у наданих та досліджених матеріалах справи.

Зокрема, дані обставини підтверджуються доказами, дослідженими судом у їх сукупності, що свідчать про обставини зникнення особи за умов, які об`єктивно становили загрозу для її життя та унеможливили встановлення місцезнаходження.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт зникнення безвісти ОСОБА_2 за обставин, що свідчать про реальну загрозу для життя, внаслідок чого виникають правові підстави для його оголошення померлим відповідно достатті 46 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 46 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 8, 19, 76-81, 263-265, 308 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

- Оголосити померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського р-н, Київська обл.

- Датою смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського р-н, Київська обл., вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- Місцем смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського р-н, Київська обл., вважати м. Лисичанськ, Луганська обл.

- Вважати, що загибель громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського р-н, Київська обл., військовослужбовця Збройних Сил України, страшого солдата, старшого стрільця штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресією Російської Федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 листопада 2025 року.

Суддя: Ірина КОЗАК

Присяжні: Валерій ШУПИК

Віктор ГАРАЩУК