ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/4490/24 Номер провадження 22-ц/814/3995/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Бабич Юрія Вікторовича на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Миргородського району, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великобудищанської сільської ради Миргородського району, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення Гадяцького районного суду від 28 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Миргородського району, третя особа приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було залишено без задоволення.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Бабич Ю.В. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.07.2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 терміном у два місяці.

Зокрема вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає, що судом прийнято оскаржуване рішення суду з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, шляхом неправильного тлумачення закону.

Акцентує увагу суду, що у позивача не було усвідомлення наявності в нього права на спадкування за законом, бо були спадкоємці попередньої черги, про існування, яких Позивачу було відомо, по-друге, позивач не вчиняв неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини з огляду на те, що він не був обізнаним про неприйняття спадщини спадкоємцями за законом попередньої черги.

Вказане свідчить про виникнення у позивача об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я, а також у зв`язку із наявністю спадкоємців попередньої черги за законом та необізнаністю позивача про неприйняття ними спадщини.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи був присутній представник позивача, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Плішивець Гадяцького району, його матір`ю є ОСОБА_3 , бабою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

З державних актів на право приватної власності на землю слідує, що ОСОБА_2 передані у приватну власність земельні ділянки площею 0.395 га та 3.140 га, які розташовані на території Плішивецької сільської ради.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного с/г підприємства ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна КСП «Плішивецьке».

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Плішивець, Гадяцького району, Полтавської області ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким, належне їй майно заповіла ОСОБА_1 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плішивець Гадяцького району ОСОБА_2 померла.

З довідки виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Миргородського району слідує, що на дату смерті, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 ..

6 грудня 2024 року приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. повідомила ОСОБА_1 про пропуск ним шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки з наданих документів не вбачається, що він прийняв спадщину, проживаючи на день смерті зі спадкодавцем, тому йому запропоновано вирішити питання в судовому порядку.

З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, а отже з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,що доводи позивача що він не знав про існування заповіту, складеного на його користь, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби. Позивач, хоча й не належить до спадкоємців першої черги, все ж є онуком спадкодавця, на якого покладено взаємні права та обов`язки по ступені родства..

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).

З матеріалів справи вбачається, 21.11.2008 року в с.Плішивець, Гадяцького району, Полтавської області ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким, належне їй майно заповіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плішивець Гадяцького району ОСОБА_2 померла, у зв`язку із чим відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема й на зазначені земельні ділянки. ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 є онуком.

Отже, за обставинами цієї справи в розумінні положення ч.1 ст. 1265 ЦК України позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом та за законом як спадкоємець п`ятої черги.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки суд вірно зазначив, що позивач не знав про існування заповіту, складеного на його користь, який не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби. Хоча він і не є спадкоємцем першої черги, позивач, як онук спадкодавця, належить до спадкоємців п`ятої черги. Крім того, незалежно від наявності заповіту на його користь, у разі бажання прийняти спадщину позивач міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки спадщина приймається в повному обсязі, а не частково, жодних перешкод для такого звернення у нього не було.

Крім того, позивачем не залучено до участі в справі живих спадкоємців першої черги та не надано доказів, їхнього ставлення до вимог позивача та їх дійсних намірів щодо прийняття спадщини.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає принципам змагальності та об`єктивності, не порушує прав і законних інтересів учасників справи, а отже є законними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Бабич Юрія Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна