Справа № 507/430/25
Провадження № 2/507/206/2025

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" листопада 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вужиловського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Войковської І.П.,
представника позивача адвоката Жмурко С.Л.,
представника відповідача адвоката Пілюка Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позивачем не доведено порушення його права на земельну ділянку належними та допустимими доказами, зокрема висновком експерта. Крім того доповнив, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відповідачка, яка є спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_3 , є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вважає, що будь-яких підстав для скасування рішень сільської ради про затвердження технічної документації та скасування державної реєстрації під її житловим будинком не має.
Процесуальні дії у справі.
26 лютого 2025 року ухвалою судді Любашівського районного суду Одеської області провадження по даній справі було відкрито і постановлено провести розгляд справи за правила загального позовного провадження.
18 вересня 2025 року
ухвалою судді Любашівського районного суду Одеської області Вужиловського О.В. дана цивільна справа прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року підготовче провадження було закрите та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно рішення № 44 14 сесії 5 скликання Бобрицької сільської ради від 07 травня 2008 року вирішено передати безоплатно в приватну власність громадянам на території Бобрицької сільської ради згідно додатку. У додатку під № 19 зазначений ОСОБА_3 та під № 25 ОСОБА_1 . Розмір земельних ділянок, які передаються вказаним громадянам не зазначений (а.с. 8-10).
Рішення № 39-14/2012 сесії Бобрицької сільської ради від 25 квітня 2012 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка) громадянам на території Бобрицької сільської ради згідно додатку. У додатку під № 1 зазначений ОСОБА_3 , розмір земельної ділянки 0.25 га. Згідно технічної документації сформована земельна ділянка ОСОБА_3 розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрована в Державному земельному кадастрі за № :02:002:0030. Рішенням сесії Бобрицької сільської ради № 32 від 20.11.2015 року затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка) ОСОБА_3 та передано йому у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0030 площею 0.25 га (а.с. 11-12, 14-20).

Рішенням 08 вересня 2011 року № 122-0/2011 сесії Борбицької сільської ради було присвоєно адреси вулиць та нумерацію будинків (а.с.23-28).

Згідно виписки з погосподарської книги № 5 від 07.08.2024 № 797 ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Згідно виписки з погосподарської книги № 5 ст. 37 від 07.08.2024 № 798 ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 31).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 (а.с. 32).

Згідно паспорту ОСОБА_2 видно, що вона зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту на частину домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 від 06 квітня 1993 року видно, що вказане домоволодіння складається з житлового будинку, сараю, погребу з шиєю та огорожі. За домоволодінням закріплено земельна ділянка площею 3679 кв.м. (а.с. 33-37).

З договору купівлі-продажу від 27.04.1993 року видно, що ОСОБА_3 придбав частину житлового будинку у колгоспі ім. Щорса (а.с. 38).

З довідки БТІ від 14.06.1993 року видно, що ОСОБА_1 є власником частини домоволодіння відповідно до договору купівлі-продажу від 29.04.1993 року (а.с. 39).

З технічного паспорту на частину домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 від 25 жовтня 2023 року видно, що вказане домоволодіння складається з житлового будинку частина, сараю частина, погребу з шиєю, літньої кухні, гаражу, сараю, вбиральні. За домоволодінням закріплено земельна ділянка площею 3679 кв.м. (а.с. 42-46).

Згідно Державного акту на право приватної власності № 429 від 18 лютого 2000 року видно, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.27 га на території с.Бобрик Перший. Із схеми зовнішніх меж користувача видно, що його земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 (а.с. 48-50).

Рішенням № 6371 від 20 грудня 2023 року ХХVI сесії VIII скликання Любашівської селищної ради ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 51).

З листа фізичної особи-підприєммця ОСОБА_4 № 18-11/01 від 18.11.2025 року видно, робота з виготовлення документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не може бути виконана у зв`язку з відсутністю документів на право власності на даний будинок другого власника (а.с. ).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до слідуючого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до частини 2 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частинами 1, 5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 40 Земельного Кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України).

Положення частини другої статті 120 ЗК України та частини першої статті 377 ЦК України закріплюють принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписами зазначених норм, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.

Тобто, перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Таким чином, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку (1/2 частини) по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 житлового будинку (1/2 частини) по АДРЕСА_1 , який вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Рішенням сесії Бобрицької сільської ради № 32 від 20.11.2015 року затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель (присадибна ділянка) ОСОБА_3 та передано йому у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0030 площею 0.25 га.

Рішенням № 6371 від 20 грудня 2023 року ХХVI сесії VIII скликання Любашівської селищної ради ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1

Однак, вказана технічна документація розроблена не була, так як відсутні правовстановлюючі документи на інший будинок.

На думку суду, позивачем не доведено належними і допустимими доказами (висновками спеціалістів чи експертів), що його право на земельну ділянку порушено. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач є власниками житлових будинків, яким присвоєно окремі юридичні адреси. Позивач не доведено в якій частині право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 накладається на його земельну ділянку біля будинку по АДРЕСА_1 , в якій частині порушується його право. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 взагалі не розроблена на замовлення позивача, а тому суд позбавлений встановити наявність порушеного права позивача на володіння земельною ділянкою під будинком.

Крім того, відповідно до постанови ВП ВС від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) у разі, якщо на земельну ділянку частково накладається земельна ділянка, надана у власність фізичної особи, належним способом захисту права є витребування тільки тієї частини земельної ділянки, що накладається на іншу земельну ділянку.

Визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким передано земельну ділянку у власність фізичної особи, та державного акта на право власності на земельну ділянку, не приведе до відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Позивач має довести, яка саме земельна ділянка та в яких межах накладається на його земельну ділянку. Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Велика Палата ВС звертає увагу, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що відповідач буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність відповідача якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним.

Отже, з огляду на встановлені судами обставини належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов, а саме позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають повному задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони не заявляли про розподіл судових витрат, а суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію права власності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Вужиловський О.В.

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2025 року об 14 годині 30 хвилин.