Провадження № 2/932/4582/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Потоцька С.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Чумак Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 3 000000 грн з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, вважаю необхідним передати цивільну справу на розгляд за підсудністю до іншого суду з таких підстав.

Відповідно до норм Цивільно процесуального кодексу України існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).

У позовній заяві зазначено, що при обранні територіальної підсудності для звернення до суду за захистом порушених прав, позов подається відповідно до положень ст. 28 ЦПК України, згідно з якою позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

За приписами частини другої ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, місцезнаходження відповідача, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Обираючи підсудність за власним вибором, позивач послався саме на зазначену норму, однак ознайомившись із змістом позовних вимог встановлено, що вимоги позивача носять майновий характер щодо стягнення з відповідача грошових коштів.

Суд зазначає, що у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, що позовна заява про захист прав споживачів повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене саме Законом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

За офіційним визначенням, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 являється клієнтом АТ «Ощадбанк» та має відкриті карткові рахунки для перерахунку пенсії. Позивачу стало відомо, що з його рахунку здійснено здійснено зняття грошових коштів на суму 3000000 грн. Однак ОСОБА_1 не здійснював ніяких операцій щодо зняття коштів зі своїх рахунків, вищевказані операції з відбувались без його відому та без підтвердження, оскільки він весь час знаходився на тимчасово окупованій території. Тому просить стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» 3000000 грн.

За приписами Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право захистити свої порушені права шляхом звернення до суду з позовною заявою про: усунення недоліків товару; про заміну товару неналежної якості на аналогічний товар належної якості; про розірвання договору і відшкодування понесених збитків; про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної товаром неналежної якості.

Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано та не зазначено, яке саме його право як споживача порушено, в той час як спосіб захисту, що заявлений позивачем, не відповідає положенням Закону України "Про захист прав споживачів".

На думку суду, на правовідносини між позивачем та відповідачем щодо стягнення з банку грошових коштів не поширюються норми Закону України "Про захист прав споживачів".

Отже, враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги полягають стягненні грошових коштів, у суду відсутні підстави для застосування правил підсудності, передбачених статтею 28 ЦПК України, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила загальної підсудності, а посилання представника позивача на Закон України «Про захист прав споживачів» не змінює правил підсудності цієї справи.

Оскільки місцезнаходженням відповідача є м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, а тому Шевченківський районний суд міста Дніпра не може вважатися «судом, встановленим законом» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для розгляду цього позову, і тому справа підлягає передачі за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 15).

Згідно з ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації було встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260, 261, 352 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості передати за територіальною підсудністю на розгляд до Печерського районного суду міста Києва (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 15).

Передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснити на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Потоцька