Провадження №2-з/752/248/25
У Х В А Л А

іменем України

06.11.2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Данілової Т.М.

з участю секретаря Моркотун О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову. Просить накласти арешт

- на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських установах, відкритих ним як фізичною особою та як фізичною особою-підприємцем, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 88 135,65 доларів США (на рахунки у іноземній валюті), у розмірі 3 707 902,05 грн. (на рахунки у гривнях);

- на корпоративні права ОСОБА_2 у ТОВ «ГАЗБУДТЕХНОСЕРВІС» (ідентифікаційний код: 44738607) шляхом заборони здійснювати відчуження частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ «ГАЗБУДТЕХНОСЕРВІС» (ідентифікаційний код: 44738607), а також заборонити передавати ці права в заставу та/або укладати будь-які угоди, предметом яких є вказані корпоративні права.

В обгрунтування заяви зазначає, що невиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Звернення з позовом була зумовлена злісним ухиленням відповідача від повернення коштів у сумі 88 135,65 доларів США за договором позики від 15.05.2024 року, які останній, вводячи позивача в оману, зобов`язувався повернути до 20.12.2024 року. Вказував, що за рік відповідач не повернув кошти.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Правова природа та загальні принципи щодо забезпечення позову закріплені в Главі 10 ЦПК.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 1 ст.150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Верховний Суд у постановах від 31 липня 2024 року в справі №623/2015/21, від 29 липня 2024 року в справі №761/80/23, від 15 липня 2024 року в справі №361/5905/23 виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 88 135,65 доларів США.

Вказував, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до договору позики від 15 травня 2024 року отримав від нього у борг 86 900,00 доларів США, яку мав повернути до 20 грудня 2024 року, однак свої зобов`язання останній не виконує, грошові кошти не повертає.

Згідно до відомостей з Інформаційної довідки №429863063 від 04.06.2025 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про зареєстроване за відповідачем право власності на нерухоме майно.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві №31/26 від 17.07.2025 вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів у період із 01.01.2021 по 16.07.2025 на ім`я ОСОБА_2 було перереєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1798 см3, номер кузова НОМЕР_1 , дата реєстрації 08.11.2022 в ТСЦ №8045.

02.12.2022 в ТСЦ №5341 вказаний транспортний засіб з ОСОБА_2 перереєстровано на нового власника.

Станом на 16.07.2025 за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані Згідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність із 12.01.2022 року, що підтверджується відповідним записом в Реєстрі про проведення державної реєстрації від 12.01.2022 року № 000109661.

Порушуючи питання про забезпечення позову, позивач посилався на те, що відповідач свої зобов`язання за договором безпроцентної позики від 15 травня 2024 року не виконує, а тому невжиття заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Позивач довів існування між сторонами спору, ухилення боржника від виконання зобов`язання, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. І у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках в Україні безпосередньо пов`язаний з суб`єктивними правами позивача на предмет спору та спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі №915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі №923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат; суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та, приймаючи до уваги, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми позову спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову в цій частині.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2020 року у справі №756/4376/21, вказано, що змістом корпоративних прав є майнові та організаційні (немайнові) права, що виникають з факту володіння часткою у статутному капіталі господарського товариства. До майнових корпоративних прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю можна віднести: (а) участь у розподілі прибутку товариства (пункт 3 частини першої статті 5 Закону); (б) отримання у разі ліквідації товариства частини майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартості (пункт 4 частини першої статті 5 Закону). До організаційних (немайнових) корпоративних прав можна віднести такі права: (а) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства (пункт 1 частини першої статті 5 Закону); (б) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства (пункт 2 частини першої статті 5 Закону). Серед зазначених прав оборотоздатними є лише майнові. За своєю природою корпоративні права та обов`язки є змістом корпоративних правовідносин, а частка у статутному капіталі - об`єктом правовідносин.

В заяві позивача також просив накласти арешт на корпоративні права відповідача у ТОВ «Газбудтехносервіс» (), що становить 25 % статутного капіталу, номінальною вартістю 37 500,00 грн.

Слід зазначити, що право на частку є майновим оборотоздатним правом, частки у статутному капіталі ТОВ "Газбудтехносервіс» () належить ОСОБА_2 у відповідних відсотках та є його майном.

Суд враховує, що право на частку є майновим правом і такий захід забезпечення позову як накладення арешту на частку відповідача у статутному капіталі товариства є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики, а невжиття такого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки він не зможе їх захистити в межах лише цього судового провадження, без нових звернень до суду, що потягне за собою додаткові витрати.

А відтак, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для накладення арешту на право ОСОБА_2 на частку в розмірі 25 % статутного капіталу ТОВ «Газбудтехносервіс» ().

Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №755/12931/23.

Задоволені вимоги заяви про забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість його відчужити.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту:

- на грошові кошти ОСОБА_2 , що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських установах, відкритих ним як фізичною особою та як фізичною особою-підприємцем в Україні, що будуть виявлені державною виконавчою службою або приватним виконавцем під час виконання ухвали (постанови) суду про забезпечення позову в межах заявленої до стягнення суми позовних вимог у розмірі 88 135,65 доларів США (на рахунки у іноземній валюті), у розмірі 3 707 902,05 грн. (на рахунки у гривнях);

- на право ОСОБА_2 на частку в розмірі 25% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗБУДТЕХНОСЕРВІС» () шляхом заборони здійснювати відчуження вказаної частки (частини частки) у статутному капіталі товариства, а також заборонити передавати ці права в заставу та/або укладати будь-які угоди, предметом яких є вказані корпоративні права.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 )

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: