"20" листопада 2025 р. Справа № 363/2996/25
20.11.2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Котлярової І.Ю.,
за участі секретаря: Дрозд В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.05.2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17, яка є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Згідно з умовами договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий за заявою відповідача, було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» передбачає, що розмір процентної ставки, вказаний у відповідній Заяві-анкеті та погоджений з Позичальником, становить - 36% річних. На виконання умов договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з випискою з карткового рахунку відповідачем використано кредит в загальному розмірі 15 835,00 грн. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором у зв`язку із використанням кредитного ліміту, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за картковим рахунком шляхом поповнення цього рахунку у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості, що є додатком до позовної заяви. За час користування картковим рахунком відповідач здійснив поповнення рахунку на загальну суму 73 938,84 грн. (враховуючи те, що кредитний ліміт могло бути повністю/частково використано і погашено кілька разів підряд). Останній платіж надійшов 25.10.2022 року на суму 600,00 грн. Таким чином, сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та позивачем було укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступило (передало) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло правами вимоги, що належали АТ «ОТП Банк», і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зокрема і за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «ОТП Банк» за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 05.05.2017 року. Позивачем жодних нарахувань за договором з моменту набуття права вимоги не здійснювалося. Відповідач на користь позивача жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, тому на дату її подання заборгованість за картковим рахунком за договором №243/980/021401178/17 від 05.05.2017 року становить 26 423, 35 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 15 835 грн., заборгованість по відсотках і комісії 10 588,35 грн. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови договору та вимоги позивача щодо погашення заборгованості, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 243/980/021401178/17 від 05.05.2017 року у загальному розмірі 26 423, 35 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422, 40 грн.
Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.06.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
22.09.2025 року судом на адресу позивача був направлений лист, в якому повідомлено про визнання явки представника в судове засідання, яке відбудеться 29.10.2025 року о 09 год. 30 хв. обов`язковою. Однак, позивач у вказане судове засідання явку представника не забезпечив, як і не направив до суду жодних заяв чи клопотань.
Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 11.04.2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №243/980/021401178/17, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку.
Відповідно до Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №243/980/021401178/17, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб тип MasterСard Gold, валюта гривня, номер рахунку НОМЕР_2 .
Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та Додатком до договору. На дату укладання Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36 % річних, а розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 % річних. Всі інші умови кредитування (зобов`язання про кредитній лінії) визначено у Інформаційному листку.
З виписки з рахунка приватного клієнта № 243/980/021401178/17 за період з 05.05.2017 року по 20.09.2024 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , починаючи з 10.05.2017 року, отримував банківські послуги АТ «ОТП Банк» шляхом використання кредитних коштів та здійснення їх повернення та станом на 09.09.2024 року розмір внутрішньобанківських операцій за рахунком № НОМЕР_3 всього становить - 71 269, 36 грн.; всього по всіх картках: - 71 269, 36 грн.
З розписки вбачається, що АТ «ОТП Банк» видано, а ОСОБА_1 отримано карту № НОМЕР_4 , терміном дії до 04/20.
20.09.2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-24/24, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» відступає (передає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває право вимоги, що належать АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
Як встановлено судом із досліджених платіжних інструкцій № 9751 та 9752 від 20.09.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило АТ «ОТП Банк» 746 878, 34 грн. та 709 0700, 76 грн., як плату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року, до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , номер рахунку НОМЕР_5 , номер кредитного договору № 243/980/021401178/17, дата кредитного договору 05.05.2017 року, загальна сума заборгованості 26 423, 35 грн., яка складається з 15 835, 00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 588, 35 грн. заборгованість по відсотках.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1,2 ст. 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (ч. 1 ст.84 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права суд зробив висновок, що позивач ТОВ «Свеа Фінанс» як правонаступник АТ «ОТП Банк» у правовідносинах, що виникли між вказаною банківською установою та відповідачем на підставі Заяви-анкети № 243/980/021401178/17 від 05 травня 2017 року, разом із позовною заявою мало б надати суду належні і допустимі докази, що підтверджували б факт укладення між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 05.05.2017 року Заяви-анкети № 243/980/021401178/17, розмір заборгованості за якою в сумі 26 423, 35 грн. перейшло правом вимоги до позивача, з метою встановлення судом як факту укладення означеного правочину між ОСОБА_1 та первісним кредитором, так і факту погодження між його сторонами умов щодо розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, строків їх сплати, штрафних санкцій тощо.
У позовній заяві позивача стверджує, що саме 05.05.2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 та у зв`язку з цим позивач у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача заборгованість саме за договором № 243/980/021401178/17 від 05.05.2014 року (п.2 прохальної частини позову) у розмірі 26 423, 35 грн.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Проте матеріали цивільної справи не містять Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 05.05.2017 року, натомість містить Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 11.04.2017 року укладену між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , та яку підписано представником АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , як клієнтом 11.04.2017 року.
Отже, суд встановив, що матеріалами справи підтверджується той юридичний факт, що договір про надання банківських послуг, зокрема, щодо відкриття АТ «ОТП Банк» ОСОБА_1 поточного (карткового) рахунку зі встановленням кредитного ліміту №243/980/021401178/17 від 11.04.2017 року був укладений між зазначеними сторонами 11.04.2017 року, що узгоджується із положеннями Заяви-анкети.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
З наданих суду доказів, суд встановив, що до ТОВ «Свеа Фінанс» як фактора від АТ «ОТП Банк» як клієнта згідно умов договору факторингу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 243/980/021401178/17 від 05.05.2017 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року, а також розрахунком заборгованості, так і випискою з рахунка приватного клієнта №243/980/021401178/17 за період з 05.05.2017 року до 20.09.2024 року.
Проте матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував факт укладення 05.05.2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 будь-яких договорів, в тому числі і № 243/980/021401178/17, заборгованість за яким є предметом позову ТОВ «Свеа Фінанс», і право вимоги за яким перейшло від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу.
Водночас згідно умов договору факторингу та даних витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 01.02-24/24 від 20.09.2024 року судом не встановлено, що до ТОВ «Свеа Фінанс» як фактора від АТ «ОТП Банк» як клієнта перейшло право вимоги до ОСОБА_1 згідно Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 11.04.2017 року.
При цьому, суд звертає увагу, що ані розрахунок заборгованості, ані виписка з рахунка приватного клієнта № 243/980/021401178/17 за період з 05.05.2017 року до 20.09.2024 року не підтверджують юридичний факт заборгованості відповідача ОСОБА_1 в сумі 26 423, 35 грн. згідно умов Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 11.04.2017 року, належним чином засвідчена копія якої долучена до матеріалів позовної заяви. Окрім того, з вказаної виписки також не вбачається, і про використання відповідачем кредиту у загальному розмірі 15 835, 00 грн., як стверджує позивач у позовній заяві.
В той же час, співпадіння номера договору без співпадіння дати його укладення безумовно не може свідчити про стягнення з відповідача суми боргу за відповідним договором у межах саме того правочину, право вимоги за яким перейшло від первинного кредитодавця до позивача як його правонаступника у спірних правовідносинах.
Відтак, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів укладення між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 05.05.2017 року договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток шляхом підписання Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17, у зв`язку з чим суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити обгрунтованість як розміру заборгованості за тілом кредиту, так і за нарахованими, але не сплаченими відсотками, а також з огляду на те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів як переходу від АТ «ОТП Банк» до ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги за договором про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток шляхом підписання Заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 243/980/021401178/17 від 11.04.2017 року, (відповідного витягу з реєстру боржників до договору факторингу), так і доказів тому, що розмір заборгованості за вказаним правочином складає 26 423, 35 грн., тому суд, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю заявлених позовних вимог.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати належить залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись статтями 512, 514, 526, 527, 530, 610, 611, 627, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 12,13, 81, 141, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, 02.04.2008 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.Ю. Котлярова