Справа № 357/7150/25
Провадження № 2/357/3692/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2025 року представник позивача, через електронну підсистему "Електронний суд", звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № A539CT70 від 13.02.2024 року у розмірі 14359.44 грн. та судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

1.Позиція сторін у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету- Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

13.02.2024 року, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір A539CT70, щодо надання кредиту в розмірі 10000.00 грн. строком на 12 місяців (тобто до 12.02.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно.

Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору, ліміт цього договору: 10000.00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 12.02.2025 року, терміном на 12 місяців. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 85.00 річних. Відповідно до п. 7, Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0.00 грн.

Станом на 14.05.2025 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 14359.44 грн., зокрема: 8834.64 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3883.64 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 1641.16 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав АТ «А-БАНК».

Відповідачем, на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 повідомив, що не згоден з вимогами позову, зазначивши, що АТ «Акцент-Банк» обґрунтувало свої позовні вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 17.08.2023; заявою щодо встановлення кредитного ліміту за картою/рахунком. Також позивачем надано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» A539CT70 від 13.02.2024 на яких відсутні будь які підписи, то окрім того зазначається реальна відсоткова ставка у розмірі 1239,87 %. Тобто позивач не ознайомивши відповідача із реальною річною відсотковою ставкою в свою чергу ввів в оману споживача. За текстом анкет-заяв про приєднання до Умов та Правил надання послуг з електронним підписом відповідача, та заяви щодо встановлення кредитного ліміту а саме п.6 зазначається що пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0.000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3.4% на місяць., п.9.1. - 9.1. при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовуєтеся ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. Відповідач зазначає, що паспорт споживчого кредиту містить суму/ліміт кредиту 10000 грн, процентна ставка зазначена в розмірах 85%, 129,87%, тощо.

Проте зі змісту вказаного Паспорту неможливо встановити, що він стосується предмету цивільно-правового спору саме у даній справі. Отже, цей документ не відповідає вимогам належності доказів, які встановлені статтею 77 ЦПК України. Позивач зазначає, що за наданими позивачем документами неможливо встановити ні розмір кредиту, який наданий відповідачу ні розмір процентної ставки, оскільки зазначено різні суми та відсотки. Таким чином, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг не є кредитним договором або договором надання споживчого кредиту в розумінні норм чинного законодавства України та, як такі, є нікчемними, згідно ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності у заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, надані банком паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та заява клієнта № A539CT70 від 13.02.2024 року не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19. З урахуванням викладеної у відзиві позиції, відповідач просить відмовити у позові повністю.

2. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 19.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження та призначено судове засідання.

18.06.2025 року засобами електронного зв`язку від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату.

28.07.2025 року відповідач направив відзив на позов.

29.07.2025р., 15.09.2025 р.,22.10.2025 р. засобами електронного зв`язку від відповідача ОСОБА_1 надійшло ряд клопотань про відкладення судового засідання для підготовки та подачі доказів; з метою реалізації його права на участь у судовому засіданні; та неможливості прийняти участь у декількох засіданнях одночасно.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача та згоден на винесення заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, подав суду відзив на позов.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 13.02.2024 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг, а також Заву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком.

13.02.2024 року ОСОБА_1 уклав з Банком кредитний договір A539CT70, що підтверджується Заявою про надання послуги «Швидка готівка» № A539CT70 від 13.02.2024.

Згідно умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 10000.00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 12.02.2025 року, терміном на 12 місяців з 13.02.2024 по 13.02.2025 року. Процентна ставка 85.00 річних. . Кредит надається безготівково шляхом зарахування коштів на банківську картку № НОМЕР_1 .

Сторонами погоджено Графік платежів, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту Швидка готівка», який підписаний відповідачем електронним підписом та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Договором виконав та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000.00 грн, що підтверджується меморіальним ордером N TR.35279576.35565.4426.

З виписки по картковому рахунку боржника за період з 13.02.2024 - 13.05.2025 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами.

Згідно із наданим позивачем розрахунком та випискою за картковим рахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № A539CT70, станом на 14.05.2025 року наявна заборгованість в розмірі 14359.44 грн., яка складається з: 8834.64 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3883.64 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 1641.16 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного договору є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами.

В тексті позовної заяви позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № A539CT70 від 13.02.2024 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Указані Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги».

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти на підставі анкети-заяви від 13.02.2024, які ним не повернуто. Отримані відповідачем кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, в якому зазначається про користування відповідачем кредитними коштами, та часткової сплати боргу.

Наявна в матеріалах справи квитанція, надана відповідачем в якості доказу про часткову сплату боргу 11.04.2025 суми в розмірі 10000,00 грн. за двома договорами, не може бути врахована при визначенні розміру боргу, оскільки суд позбавлений можливості з`ясувати, яка сума боргу була погашена саме за кредитним договором A539CT70 від 13.02.2024.

Отже, відповідач не належно обгрунтував та не довів зменшення суми боргу. Відповідач не позбавлений можливості отримати у позивача актуальний розрахунок боргу саме за кредитним договором № A539CT70 від 13.02.2024 року.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім вимоги про стягнення залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 8834.64 грн.; залишку заборгованості за процентами - 3883.64 грн., позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею в розмірі 1641.16 грн.

Однак дана вимога про стягнення пені не підлягає до задоволення, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), від 06 травня 2025 року у справі № 464/2647/22 (провадження № 61-6059св24).

Зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася та який діє і на даний час.

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 13.02.2024 у розмірі 12718,28 грн, а саме: 8834.64 грн. - борг по тілу кредиту; 3883.64 грн.- залишок заборгованості за процентами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 88,57 %, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2145,52 грн. (2422,40 х 88,57 % : 100).

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» ( ) заборгованість за кредитним договором № A539CT70 від 13.02.2024 року у розмірі 12718,28 грн. ( дванадцять тисяч сімсот вісімнадцять гривень, 28 копійок ) та судові витрати по справі в сумі 2145,52 грн. (дві тисячі сто сорок п`ять гривень,52 копійок ).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», , адреса місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11;

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола