Провадження №2-з/522/616/25
УХВАЛА

17 листопада 2025 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дімітріу Вікторії Валеріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова-Море», Колективного підприємства «Будова», Приватного підприємства «Дофін» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова-Море», Колективного підприємства «Будова», Приватного підприємства «Дофін» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об`єкт інвестування та зобов`язання вчинити певні дії.

До суду 12.11.2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Дімітріу В.В. про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом:

- заборони Споживчому товариству «Будова-Море» (), Колективному підприємству «Будова» (Код ), Приватному підприємству «ДОФІН» () в будь-який спосіб розпоряджатися (користуватися, володіти, передавати, приймати), відчужувати будь яким іншим способом будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо майнових прав об`єкту будівництва (інвестування):

- квартири АДРЕСА_1 ;

- квартири АДРЕСА_2 ;

- квартири АДРЕСА_3 у секції №4 на поверху №24 загальною площею 45,6 кв.м, об`єкту незавершеного будівництва (реєстраційний номер 100) за місцезнаходженням: АДРЕСА_4 .

Матеріали заяви суддя отримала 13.11.2025 року.

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз.1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майнових прав:

- на однокімнатну квартиру, розміщену на 14 (чотирнадцятому) поверсі, яка ідентифікується за АДРЕСА_5 згідно з Договором асоційованого членства у споживчому товаристві №3/163 від 09.10.2020 року;

- на однокімнатну квартиру, розміщену на 14 (чотирнадцятому) поверсі, яка ідентифікується за АДРЕСА_6 згідно з Договором асоційованого членства у споживчому товаристві №3/164 від 09.10.2020 року;

- на однокімнатну квартиру, розміщену на 24 (двадцять четвертому) поверсі, яка ідентифікується за АДРЕСА_7 згідно з Договором асоційованого членства у споживчому товаристві №4/270 від 30.10.2018 року зі змінами згідно Додаткової угоди про заміну сторони від 23.10.2020 року.

Позивачка вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі його задоволення з огляду на те, що виконання договору асоційованого членства СТ «Будова-Море» за відсутності активів у кооперативу стане неможливим, також наявні загрози порушення прав позивачки на спірне майно шляхом відчуження даного майна на користь третіх осіб.

У постанові від 11 травня 2022 року у справі № 317/2155/22 Верховний Суд дійшов висновку про те, що заборона на відчуження майна є самостійним видом (способом) забезпечення позову, за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивачки від можливих недобросовісних дій відповідачів, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Предмет заяви про забезпечення позову частково відповідає предмету позову, як об`єкту інвестування та колу відповідачів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Заборона на відчуження майна є самостійним видом (способами) забезпечення позову, такий спосіб за правовою сутністю обмежує право відповідача розпоряджатися спірним майном, тому суд вважає можливим його застосувати.

Щодо виду забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо майнових прав об`єкту будівництва, то суд не вбачає кому саме такі дії просить позивач застосувати та яким чином це може призвести до порушення його прав.

Щодо виду забезпечення позову у вигляді заборони розпоряджатися (користуватися, володіти, передавати, приймати), то суд вважає необхідним відмовити в цій частині, оскільки не доведено обґрунтування такого способу забезпечення, це право підлягає розгляду судом при вирішенні спору по суті. Крім того не є обґрунтованою вимога про заборону вчиняти будь-які інші дії щодо об`єкту.

В іншій частині суд задовольняє заяву щодо забезпечення позову виходячи з предмету вимог та доказування. Таким чином, беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивачки.

Керуючись ст.ст.76-81, 149-153, 157, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Дімітріу Вікторії Валеріївни про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони Споживчому товариству «Будова-Море» (), Колективному підприємству «Будова» (), Приватному підприємству «ДОФІН» () в будь-який спосіб відчужувати об`єкт будівництва (інвестування):

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_8 у секції №3 на поверху №14 загальною площею 45,6 кв.м, об`єкту незавершеного будівництва (реєстраційний номер 100) за місцезнаходженням: АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_3 у секції №4 на поверху №24 загальною площею 45,6 кв.м, об`єкту незавершеного будівництва (реєстраційний номер 100) за місцезнаходженням: АДРЕСА_4 до розгляду справи по суті.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (м.Одеса, вул.Савельєва Артура, 6).

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.