Справа № 504/2214/25
Провадження №2/523/6527/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2025 р. суддя Пересипського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди та завданих майнових та матеріальних збитків від наслідків невиконання призначеної робочої діяльності та встановленого публічно-правового обов`язку,

Встановив:

На адресу суду 12 листопада 2025 року з Південного міського суду Одеської області після дооформлення надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди та завданих майнових та матеріальних збитків від наслідків невиконання призначеної робочої діяльності та встановленого публічно-правового обов`язку.

Дослідивши матеріали позову, суд приходить до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1, ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно довимог ч.1,2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, також суддя здійснює правосуддя на основі Конституціїі законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові по справі № 521/18287/15 від 08.05.2018 року, оскарження судових рішень, діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності підчас розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Вчинені суддею (судом) процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони вчиняються чи ухвалюються.

Також наявна аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 29.05.2019 року по справі №489/5045/18, відповідно до якої суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, не належить до числа суб`єктів, з бюджетних асигнувань якого сторона цієї справи може за її позовом у цивільній справі стягнути судові витрати.

Також у п. 37 Висновку №718 (2015) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що у разі необхідності компенсації особі через судову помилку відповідальність несе держава, а не конкретний суддя у межах цивільного позову.

Змістом статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: «1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору;4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу;6) справедливість, добросовісність та розумність.»

Стаття 13 ЦК України передбачає , що " 1. цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.2. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.Положення частини третьої статті 13 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2021 від 28.04.20214. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.5. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.6. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом."

Враховуючи вимоги ч.5 ст.186 Цивільного процесуально кодексу України, суд не роз`яснює заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, оскільки законодавством не передбачено можливості притягнення судді до цивільно-правової відповідальності за дії, вчинені в межах його повноважень при здійсненні правосуддя, отже суддя не може бути відповідачем у виниклих правовідносинах.

Враховуючи наведене, позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим слід відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 2,5,18,186 ЦПК УКраїни,ст.3,11-16 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди та завданих майнових та матеріальних збитків від наслідків невиконання призначеної робочої діяльності та встановленого публічно-правового обов`язку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя