Провадження № 2/638/7606/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Двойних А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м.Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.09.2025 року та до закінчення її навчання в університеті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували у зареєстрованому шлюбі до 15.09.2008 року. Позивач не працює, оскільки проходить навчання на І курсі Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди факультету дизайну денної форми навчання. Потребує матеріальної підтримки. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.11.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивач доводить лише факт навчання, але не доводить потребу та можливість відповідача надавати утримання. Вважаю, що позивачем не доведено своєї матеріальної неспроможності виходичи з того, що нею не подано подано жодного підтвердження фактичних витрат, не надано жодного розрахунку, не доведено, що мати позивача не може надавати утримання. Як вбачається з поданих документів позивач перебуває на денній бюджетній формі навчання, а отже її основна освітня потреба покривається державою та крім цього позивач отримує стипендію. З відкритих джерел відповідачем було отримано інформацію про те, що позивач отримує стипендію навчаючись у магістратурі приблизно: 2910,00 гривень у місяць. Крім того, позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка також отримує від Держави грошові кошти. Позивачем не було доведено, що вона не має можливості працювати у зв`язку з тим, що Законом це не заборонено та навчання на денній формі саме по собі не виключає можливості самостійного заробітку. Позивачем не надано довідку центру зайнятості, не доведено, що вона шукала роботу й не знайшла її, не подала медичних довідок про стан здоров`я, у позовній заяві не пояснила, які конкретно обставини позбавляють її можливості працювати хоча б частково. Звертаю увагу суду на те, що позивач має інше джерело утримання матір. З урахуванням того, що позивач проживає з матір`ю, яка: є працездатною, має стабільний дохід, не довела реальної неможливості забезпечувати доньку. Зазначення у позові про «невисоку зарплату» не є відповідним доказом у справі та може враховуватися судом при розгляді справи. Звертає увагу суду на наступні обставини. Відповідач проходить військову службу це обмежує його фінансові можливості, відповідач знаходиться у зоні підвищеного ризику, відповідач виконує конституційний обов`язок захисту держави, рівень забезпечення військовослужбовців нестабільний та залежить від воєнної ситуації, відповідач має витрати, пов`язані зі службою, проживанням та власним здоров`ям. При цьому позивачем не подано доказів, що відповідач може надавати аліменти «без погіршення матеріального стану», як цього вимагає закон. Позивачем в супереч вимогам ЦПК не подала належних та допустимих доказів про те, що вона реально потребує грошової підтримки. До позову не додано чеків, квитанцій, довідок про зарплату матері, підтвердження витрат на оренду, будь-яких економічних розрахунків, тощо.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстроване та видане відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Куп`янського міського управління юстиції Харківської області 01 вересня 2004 року (а.с.2).

ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу магістратури, факультету дизайну, денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, термін навчання з 01 вересня 2025 року до 01 липня 2027 року, що підтверджується копією договору про навчання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Частина 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді даної справи суд бере до уваги захист прав дитини на забезпечення належних умов життя в тому числі право на навчання та розвиток. Для забезпечення та реалізації даних прав законодавцем встановлено обов`язок батьків, за наявності такої можливості, утримувати дитину до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Оцінюючи матеріали справи суд звертає увагу, що ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди, термін навчання з 01 вересня 2025 року до 01 липня 2027 року.

У свою чергу, відповідачем не надано жодних, що стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_2 не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання доньки. Також стороною відповідача не надано інформації щодо наявності у ОСОБА_2 інших дітей, непрацездатних дружини, батьків.

Містить тільки посилання на норми права, однак не містить жодних обставин, які б свідчили про неможливість батьком надавати матеріальну допомогу дочці та відповідних доказів.

Разом з тим, з позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Зважаючи на наведене, враховуючи що ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомогу, а також можливість батька надавати матеріальну допомогу.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.3-5, 11-13, 76- 82, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову 16 вересня 2025 року до 01 липня 2027 року до закінчення навчання у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий суддя: