ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/86/25 Номер провадження 22-ц/814/3804/25Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Панченко О.О., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в інтересах якого діє представник - адвокат Лисенко Дмитро В`ячеславович на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

07.01.2025 року ТОВ «Українській Фінансові Операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір по надання кредиту 4160794.

На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 19000 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 22.11.2023 року по 16.11.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 19000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача.

У зв`язку з невиконанням зобов`язання відповідачем утворилася заборгованість в розмірі 155900,00 грн. з яких: тіло кредиту 19000,00 грн., заборгованість за процентами нарахованих первісним кредитором 93960,00 грн. та нарахованих процентів ТОВ «Українські Фінансові Операції» в розмірі 42940,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати судовий збір та витрати з правничої допомоги.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2025 року позовні вимоги було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» суму заборгованості за кредитним договором №4160794 від 22.11.2023 року в розмірі 65740 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19000,00 грн. та 46740,00 сума заборгованості за нарахованими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» суму судового збору в розмірі 1021,28 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., а всього: 4021,28 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ТзОВ «Українські фінансові операції» та подали апеляційну скаргу, в якій прохають рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2025 р. у справі № 552/86/25 в частині стягнення 46740,00 грн. у якості суми заборгованості за нарахованими відсотками та у частині відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог скасувати; Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 93960,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 113 календарних днів 42940,00 грн - задовольнити повністю в іншій частині, рішення Київського районного суду м. Полтави від 09.07.2025 у справі № 552/86/25 залишити без змін;

Зокрема вказує, що суд першої інстанції не у повному обсязі врахував договірні умови спірних правовідносин, принцип свободи, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину, що призвело до відмови у стягненні на користь Позивача заборгованості із відсотків.

Крім того, зазначає, що законодавчі зміни - Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% - не мають розповсюджуватись на спірні правовідносини, умови яких було погоджено сторонами та викладені у Договорі № 4160794 від 22.11.2023 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Акцентує увагу суду, що Матеріали цивільної справи № 552/86/25 не містять доказів зміни умов Договору № 4160794 від 22.11.2023 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту, через що суд першої інстанції помилково повністю відмовив у стягненні відсотків за користування коштами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я. прохає у задоволені вимог на апеляційну скаргу ТзОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, рішення суду першої інстанції без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4160794, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 19000 грн., строк кредитування 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 2 % в день.

26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, згідно якому останнє товариство набула право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4160794 від 22.11.2023 року, що був укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем.

У відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом (тіло) в 19000, 00 грн., що відповідачем не заперечується.

Водночас щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, які нараховані первісним кредитором в розмірі 93960,00 грн. та позивачем в розмірі 42940, 00 грн., то суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у своїх розрахунках фактично виходить із щоденного нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 2 % на день (стандартна ставка) або 1,4 % на день (з урахуванням знижки), що призводить до надмірно завищеної суми процентів 93 960 грн. за короткий період користування кредитом.

Задовольняючі позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок реальної річної та денної процентної ставки має здійснюватися з урахуванням усіх загальних витрат за кредитом для споживача (проценти, комісії, інші платежі третім особам), а денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, в даному випадку сума процентів за договором, нарахована позивачем (93 960 грн.), майже у два рази перевищує максимально допустиму суму, яка може бути нарахована відповідно до вимог закону.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення вказаної статті правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, 22.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4160794, відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в розмірі 19000 грн., строк кредитування 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 2 % в день.

26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, згідно якому останнє товариство набула право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4160794 від 22.11.2023 року, що був укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем.

У відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за кредитом (тіло) в 19000, 00 грн., що відповідачем не заперечується.

Водночас щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, які нараховані первісним кредитором в розмірі 93960,00 грн. та позивачем в розмірі 42940, 00 грн., то суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у своїх розрахунках фактично виходить із щоденного нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 2% на день (стандартна ставка) або 1,4 % на день (з урахуванням знижки), що призводить до надмірно завищеної суми процентів 93 960 грн. за короткий період користування кредитом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок реальної річної та денної процентної ставки має здійснюватися з урахуванням усіх загальних витрат за кредитом для споживача (проценти, комісії, інші платежі третім особам), а денна процентна ставка не може перевищувати 1 %.

Колегія судів погоджується з висновком суду, оскільки сума процентів за договором, нарахована позивачем (93 960 грн.), майже вдвічі перевищує максимально допустиму величину, встановлену законом. Відповідно, навіть при застосуванні найвищого можливого розрахунку за ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» відповідач мав би сплатити не більше ніж 19 000 грн тіло кредиту та 46 740 грн проценти, тобто загалом 65 740 грн, що значно менше від заявлених позивачем 155 900 грн.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає принципам змагальності та об`єктивності, не порушує прав і законних інтересів учасників справи, а отже є законними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в інтересах якого діє представник - адвокат Лисенко Дмитро В`ячеславович - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.І. Обідіна ____________________ О.О. Панченко