№ 201/3843/25
провадження 2/201/4065/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» 09 липня 2025 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків в вигляді заборгованості за спожитий газ та судових витрат. Позивач в своєму позові, а їх представник в судовому засіданні, посилаються на те, що з відповідачем не укладено договір на постачання газу, теплової енергії, на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок і встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг до її об`єкту нерухомості: АДРЕСА_1 , під час планової перевірки стану виконання умов цього договору на поставку газу за вказаною адресою, абонентом по якій є саме відповідач ОСОБА_1 було виявлено, що поставлений відповідачу газ належним чином не обліковується, оплати за спожиті послуги постачання газу, теплової енергії немає, внаслідок чого теплоенергопостачальнику завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт, надсилалися попередження, є заборгованість по сплаті спожитої теплової енергії. Відповідальність за завдання збитків, скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з умов договору та закону повинен нести відповідач, що зареєстрований і мешкає у вказаному житлі. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування теплопостачанням відповідачами, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків за період: з 17 липня 2023 року по 16 липня 2024 року, фактично станом на 01 серпня 2024 року складає 66 334 грн. 06 коп.. Позовну давність не пропустили, оскільки звертаються про стягнення боргу в межах трьох років, правовідносини триваючі, була досудова вимога. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, відсотки річних, інфляційні втрати, а також витрати на оплату судового збору, задовольнивши позов в повному обсязі.

Представник відповідача Чабали Г.В. надав відзив на позов і в судовому засіданні вимоги позову не визнав і заперечував проти їх задоволення, втручання в роботу лічильника не було, оскільки житло придбали з вже таким встановленим лічильником, з пломбами позивача, протиправних дій не вчиняли, а от дії позивача по перевірці лічильника, його заміні, опломбуванні, складанню документів і інш. були неправомірні і з численними порушеннями, борг погашав, розрахунок позивача не вірний, доказів на підтвердження позову не надано, просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача і представника відповідача, двох свідків, з`ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути цю справу в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні встановлено, що взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (Кодекс ГРМ), Типовим договором розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV.

Дніпровська філія ТОВ «ГРМУ» створена, як відокремлений структурний підрозділ, та наділена господарською компетенцією з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Підгородне, селища міського типу Слобожанське та Обухівка, села Олександрівка, Горянівське, Новоолександрівка, Дороге, Братське, Дніпрове, Кам`янка, Старі Кодаки, Волоське, Ракшівка, Миколаївка, Новотаромське, Пашена Балка, Сурсько-Литовське, селища Горького, Дослідне, Шевченка Дніпровського району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, та перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «ГРМУ» та закріплено за в особі Дніпровської філії.

За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . За даними особового рахунку № НОМЕР_1 , що сформовані за інформацією побутового споживача, опалювальна площа складає 108,2 м2, встановлені газові прилади газова плита 2 шт, опалювальний прилад, зареєстровано кількість мешканців - 3 особи. ОСОБА_1 (відповідач), є власницею 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 (з 2024 року за новою нумерацією б. 43 а).

Згідно положень п. 4 гл. І роз. І Кодексу ГРМ, побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Договірні взаємовідносини з споживачем було узгоджено з урахуванням п. 2 гл. 1, п. 3, 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, шляхом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) за фактом споживання природного газу. До типового договору розподілу природного газу (Договір) боржник приєднався шляхом підписання заяви-приєднання від 23 липня 2024 року.

Відповідач є відповідальним за виконання вимог законодавства у сфері розподілу природного газу, зокрема, Кодексу ГРМ.

Так, 17 липня 2024 року за адресою відповідача працівниками Оператора ГРМ було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що зафіксовано у акті про порушення від 17 липня 2024 року № 417. Того ж дня, лічильник газу позивача, з показами 47609.265 м3 у відповідності до вимог гл.10 роз. Х Кодексу ГРМ був демонтований та направлений на експертизу, про що складено акт (протокол) № 2021 від 17 липня 2024 року про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи.

Експертиза засобу вимірювальної техніки / експертиза пломб - комплекс заходів, які здійснюються з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/ пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання (абзац шістнадцятий пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ) .

17 липня 2024 року повноважною комісією Оператора ГРМ з проведення експертизи ПГЛ за участі державного повірителя представника ДП «Дніпростандартметрологія» Вяткіної І.О., проведено експертизу лічильника газу відповідача. Комісією виявлено - при опробуванні виявлено вплив магнітного поля на роботу вимірювального механізму (його зупинка). Присутні конструктивні зміни непередбачені заводом-виробником (на клапан робочого механізму вклеєний магніт), що надає можливість заниження показників витрат газу. Присутні конструктивні зміни непередбачені заводом-виробником: на клапані -присутній магніт для можливості заниження показників лічильника газу дією магнітного поля. На верхньому корпусі ПЛГ наявні механічні пошкодження (подряпини). За висновком комісії дані порушення здійснені прихованими заходами, є наслідком несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу та можуть призвести до недостовірності показів. Лічильник не придатний для подальшої експлуатації.

Згідно пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені. Експертиза лічильника була проведена в присутності представника ОСОБА_1 , Бондаря Максима Олександровича, який діяв за дорученням та який підписав Акт експертизи № 202 від 18 липня 2024 року та протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення.

22 липня 2024 року за наслідком розгляду складеного акту про порушення № 417 від 17 липня 2024 року та акту експертизи лічильника газу від 18 липня 2024 року № 202, враховуючи обставини та ознаки виявленого порушення, а також фотокартками та відео, які були зроблені під час проведення експертизи, комісія дійшла висновку про обґрунтованість акту про порушення № 417 від 17 липня 2024 року за період з 17 липня 2023 року по 16 липня 2024 року в розмірі 66 334.06 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 був ОСОБА_2 , якій діяв на підставі доручення та був присутній на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яке відбулося 22 липня 2024 року. Крім того, ОСОБА_2 особисто був отриманий рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу на суму 66 334.06 грн.

Відповідно до норм п.1 гл.4 роз. ХІ Кодексу ГРМ, Дніпровською філією ТОВ «ГРМУ», здійснено розрахунок необлікованого об?єму природного газу за період з 17 липня 2023 року по 16 липня 2024 року.

Станом на момент звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти в розмірі 66 334.06 грн, не сплачені відповідачем на розрахунковий рахунок позивача.

Згідно ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 11.4 Договору що діяв, у разі не досягнення між Споживачем та Оператором ГРМ згоди, спірні питання вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку. Позивачем заявлено до стягнення також нараховані за період прострочення виконання зобов`язання 3% річних та інфляційні збитки. Тобто, крім основної суми боргу з відповідача також, на думку позивача, підлягають стягненню 1229.90 грн. 3% річних та 6343.71 грн. інфляційних збитків.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» грошові кошти в розмірі 73 907.67 гривень з яких: 66 334.06 грн. основної заборгованості; 1 229.90 грн. 3% річних і 6 343.71 грн. інфляційних втрат, збитків. Відповідачем був отриманий рахунок на оплату, проте станом на момент звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти в розмірі 73 907.67 грн. не сплачені відповідачем на розрахунковий рахунок позивача. В добровільному порядку питання вирішене не було, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в частині власності квартиру користуються нею для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

З договору та пояснень причетних осіб встановлено, що централізованим опаленням та гарячим водопостачанням, послугами газопостачання відповідач користується без обліково, відповідальність за це несе відповідач.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (ДФ ТОВ «Газорозподільні мережі України») звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з метою ефективного захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача, яких зазнав останній внаслідок несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи побутовим споживачем ОСОБА_1 .

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (Кодекс ГРМ), Типовим договором розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV.

Згідно постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільчі мережі України», із змінами згідно постанови НКРЕКП № 971 від 31 травня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» (ТОВ «ГРМУ», позивач, оператор ГРМ) здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

Дніпровська філія ТОВ «ГРМУ» створена, як відокремлений структурний підрозділ, та наділена господарською компетенцією з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Підгородне, селища міського типу Слобожанське та Обухівка, села Олександрівка, Горянівське, Новоолександрівка, Дороге, Братське, Дніпрове, Кам`янка, Старі Кодаки, Волоське, Ракшівка, Миколаївка, Новотаромське, Пашена Балка, Сурсько-Литовське, селища Горького, Дослідне, Шевченка Дніпровського району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, та перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «ГРМУ» та закріплено за в особі Дніпровської філії.

За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . За даними особового рахунку № НОМЕР_1 , що сформовані за інформацією побутового споживача, опалювальна площа складає 108,2 м2, встановлені газові прилади газова плита 2 шт, опалювальний прилад, зареєстровано кількість мешканців - 3 особи. ОСОБА_1 (відповідач), є власницею 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 (з 2024 року за новою нумерацією б. 43 а), що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав.

Згідно положень п. 4 гл. І роз. І Кодексу ГРМ, побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Договірні взаємовідносини з споживачем було узгоджено з урахуванням п. 2 гл. 1, п. 3, 7 гл. 3 розд. VI Кодексу ГРМ, шляхом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) за фактом споживання природного газу. До типового договору розподілу природного газу (Договір) боржник приєднався шляхом підписання заяви-приєднання від 23 липня 2024 року.

Відповідач є відповідальним за виконання вимог законодавства у сфері розподілу природного газу, зокрема, Кодексу ГРМ.

Так, 17 липня 2024 року за адресою відповідача працівниками Оператора ГРМ було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що зафіксовано у акті про порушення від 17 липня 2024 року № 417.

Того ж дня, лічильник газу позивача, з показами 47609.265 м3 у відповідності до вимог гл.10 роз. Х Кодексу ГРМ був демонтований та направлений на експертизу, про що складено акт (протокол) № 2021 від 17 липня 2024 року про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, який був підписаний особисто власником будинку - ОСОБА_1 .

Експертиза засобу вимірювальної техніки / експертиза пломб - комплекс заходів, які здійснюються з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/ пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання (абзац шістнадцятий пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ) .

17 липня 2024 року повноважною комісією Оператора ГРМ з проведення експертизи ПГЛ за участі державного повірителя представника ДП «Дніпростандартметрологія» Вяткіної І.О., проведено експертизу лічильника газу відповідача. Комісією виявлено - при опробуванні виявлено вплив магнітного поля на роботу вимірювального механізму (його зупинка). Присутні конструктивні зміни непередбачені заводом-виробником (на клапан робочого механізму вклеєний магніт), що надає можливість заниження показників витрат газу. Присутні конструктивні зміни непередбачені заводом-виробником: на клапані -присутній магніт для можливості заниження показників лічильника газу дією магнітного поля. На верхньому корпусі ПЛГ наявні механічні пошкодження (подряпини). За висновком комісії дані порушення здійснені прихованими заходами, є наслідком несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу та можуть призвести до недостовірності показів. Лічильник не придатний для подальшої експлуатації.

Згідно пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені.

Експертиза лічильника була проведена в присутності представника ОСОБА_1 , Бондаря Максима Олександровича, який діяв за дорученням та який підписав Акт експертизи № 202 від 18 липня 2024 року та протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення.

22 липня 2024 року за наслідком розгляду складеного акту про порушення № 417 від 17 липня 2024 року та акту експертизи лічильника газу від 18 липня 2024 року № 202, враховуючи обставини та ознаки виявленого порушення, а також фотокартками та відео, які були зроблені під час проведення експертизи, комісія дійшла висновку про обґрунтованість акту про порушення № 417 від 17 липня 2024 року за період з 17 липня 2023 року по 16 липня 2024 року в розмірі 66 334.06 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 був ОСОБА_2 , якій діяв на підставі доручення та був присутній на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яке відбулося 22 липня 2024 року. Крім того, ОСОБА_2 особисто був отриманий рахунок на оплату необлікованого об`єму природного газу на суму 66 334.06 грн.

Главою 2 роз. ХІ Кодексу ГРМ встановлюються види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування, а саме: 1. До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу), 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Відповідно до норм п.1 гл.4 роз. ХІ Кодексу ГРМ, Дніпровською філією ТОВ «ГРМУ», здійснено розрахунок необлікованого об?єму природного газу за період з 17 липня 2023 року по 16 липня 2024 року.

Нормою п. 1 гл. 4 роз. ХІ Кодексу ГРМ передбачено, якщо несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення відповідного ЗВТ та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців.

У відповідності до визначення кодексу ГРМ щодо незаконного втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, несанкціонованим втручанням є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Згідно п.12 гл.5 роз. ХІ Кодексу ГРМ, Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом.

Наразі існує стала судова практика щодо застосування пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ при обставинах, що стосуються виявлення факту втручання в роботу ЗВТ шляхом зміни конструкції лічильника газу (розміщення в середні лічильника сторонніх предметів, заміна запчастин, та інше).

Так, зміна конструкції лічильника газу безумовно призводить до викривлення даних обліку природного газу (близький за змістом висновок викладений Верховним Судом в постановах від 02 липня 2019 року у справі № 904/2741/18, від 18 травня 2021 року у справі № 902/417/20, від 11 серпня 2021 року у справі № 927/89/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 листопада 2021 року по справі № 903/160/21 зазначив: «18.12.2020 висновком експерта № 4553 встановлено, що: на зовнішніх елементах наданого на дослідження лічильника газу «Октава» G-6, заводський № 449772 зовнішніх пошкоджень: вм`ятин, розламів, розкритих тріщин, отворів нетехнологічного походження, а також пошкодження пломб, не має; всередині лічильника газу «Октава» G-6, заводський №449772, є сторонній об`єкт, який володіє магнітними властивостями і знаходиться на золотнику подвійного камерного вимірювального блоку, наявність якого не передбачена заводською конструкцією лічильника; розміщення даного стороннього об`єкту могло відбутись без механічного пошкодження корпуса лічильника та порушення цілісності пломб і захисних стрічок, розміщених на корпусі лічильного механізму, а саме, через вхідний отвір лічильника, що вимагає від`єднання лічильника від газової мережі; наявність стороннього об`єкту всередині корпуса лічильника газу «Октава» G-6, заводський № 449772, може впливати на роботу лічильника газу тільки при умові наявності додаткового зовнішнього впливу на лічильник магнітного поля (постійного магніту достатньої потужності, прикладеного до задньої стінки лічильника), що вступає у взаємодію з даним стороннім об`єктом і призводить, в залежності від потужності зовнішнього магніту, до часткового або повного блокування руху золотника вимірювального механізму. З зазначеного вбачається, що експертизою підтверджено наявність в середині лічильника газу «Октава» G-6, заводський №449772, стороннього об`єкту, який володіє магнітними властивостями і знаходиться на золотнику подвійного камерного вимірювального блоку, наявність якого не передбачена заводською конструкцією лічильника. Також, експертизою встановлено, що у зв`язку з наявністю стороннього об`єкту всередині корпуса лічильника газу «Октава» G-6, заводський № 449772, зазначене може впливати на роботу лічильника газу тільки при умові наявності додаткового зовнішнього впливу на лічильник магнітного поля (постійного магніту достатньої потужності, прикладеного до задньої стінки лічильника), що вступає у взаємодію з даним стороннім об`єктом і призводить, в залежності від потужності зовнішнього магніту, до часткового або повного блокування руху золотника вимірювального механізму. Названі порушення доводять несанкціоноване втручання в роботу лічильника, факт викривлення даних обліку природного газу. Зміна конструкції лічильника газу безумовно призводить до викривлення даних обліку природного газу (Близький за змістом висновок викладений Верховним Судом в постановах від 02 липня 2019 року у справі № 904/2741/18, від 18 травня 2021 року у справі № 902/417/20, від 11 серпня 2021 року у справі № 927/89/18).»

Станом на момент звернення з позовною заявою до суду, грошові кошти в розмірі 66 334.06 грн, не сплачені відповідачем на розрахунковий рахунок позивача.

Згідно ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 11.4 Договору що діяв, у разі не досягнення між Споживачем та Оператором ГРМ згоди, спірні питання вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку.

Також, згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення також нараховані за період прострочення виконання зобов`язання 3% річних та інфляційні збитки (розрахунки додаються).

Тобто, крім основної суми боргу з відповідача також підлягають стягненню 1229.90 грн. 3% річних та 6343.71 грн. інфляційних збитків.

Крім того, у відповідності до положень ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають з ним в квартирі, яка йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування даним приміщенням.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є складеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предімет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даною виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Своєчасне укладення договору з газопостачальною організацією на постачання газу, енергії є основним обов`язком споживача. Відсутність договору на постачання газу, теплової енергії само по собі не може бети підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними і відсутність договору про надання житлово - комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

За таких обставин, постачальником та споживачем у спрощений спосіб укладено договір постачання такої енергії. Відтак, постачальник зобов`язався поставити споживачу газ, вказану теплову енергію, а споживач зобов`язався спожиту енергію, газ оплатити.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання і не оплатив спожиту енергію, газ у встановлені строки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (відповідач) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або стриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку.

За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в завданні збитків згідно наданого розрахунку кількості спожитої послуги з постачання газу і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування цією послугою з урахуванням часу користування нею, сезонності та наявних показників.

Суд при розгляді цієї справи також враховує наступне,

Позиція захисту відповідача зведена до того, що ним не вчинялись жодні дії щодо будь-якого впливу на лічильник або на його складові елементи; не має беззаперечних доказів на підтвердження вини в порушенні нормального режиму роботи ГРМ та щодо здійснення необлікованого використання природного газу на об`єкті газопостачання; пломби цілі; акт про порушення складений за відсутності споживача; експертиза проведена у складі чотирьох її членів за відсутності юриста, що є порушенням Кодексу ГРМ: вважає, що складені акти не можуть слугувати підставою для донарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

Втім, позиція відповідача викладена у відзиві на позов не містить жодних суттєвих об`єктивних доводів, які б спростовували доводи позивача по справі, відповідач у справі не надав жодного доказу, який би спростовував факт наявності конструктивних змін в лічильнику та факт несанкціонованого відбору природного газу за рахунок створення такої технічної можливості (повна зупинка лічильника під дією магнітного поля).

Щодо втручання в роботу ЗВТ. Як зазначено в позові, 17 липня 2024 року за адресою споживача працівниками Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» під час перевірки комерційного ВОГ та його складових було виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника (ПЛГ реагує на магніт), про що складено акт про порушення № 2021. Під час виявлення порушення працівники позивача здійснювали відеофіксацію, з якого вбачається, що під час впливу постійного магнітного поля, у районі верхньої частини робочого механізму, відбувається зупинка суматора. Під впливом магнітного поля лічильник перестає враховувати весь об`єм газу, що проходе через нього, і в такий спосіб здійснюється необліковане споживання (несанкціонований відбір) природного газу (при від`єднанні вихідного патрубку, газ йде але лічильник не рахує).

Заперечуючи факт втручання в роботу ЗВТ відповідач зазначає, що жодним документом, що наданий позивачем не встановлені наслідки «несанкціонованого втручання», що призвели до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку між втручанням в лічильник та діями відповідача. Тобто, на думку відповідача, наслідки «несанкціонованого втручання» - не настали та не були встановлені.

Наведені доводи є безпідставними з огляду на сукупність наступних обставин: 1) під час проведення експертизи було досліджено лічильник на наявність сторонніх предметів у середині ЗВТ та встановлено, що на клапан робочого механізму вклеєний магніт, який не передбачений заводом-виробником. Дослідження було проведено за допомогою спеціального технічного засобу -ендоскопу з камерою для діагностики важкодоступних місць, що підтверджується відеозаписом та фото; 2) після виявлення сторонніх предметів в середині робочого механізму, лічильник був перевірений на повірочній установці та встановлено, що під час впливу постійного магнітного поля на роботу вимірювального механізму відбувається зупинка суматора та обсяг газу, що проходить через лічильник, перестає обліковуватися, 3) додатково втручання в роботу лічильника підтверджується механічними пошкодженнями у вигляді подряпин, які залишились на верхньому корпусі лічильника. Тобто, на лічильнику залишились сліди несанкціонованого втручання (зафіксовані в акті експертизи). 4) Сам по собі факт розміщення зазначеного предмету в лічильнику вказує на створення можливості для зупинки лічильного механізму, а відтак заниження показів лічильника газу дією магнітного поля. Відповідач у даній справі не навів жодних доводів щодо обставин потрапляння магніту всередину засобу вимірювання, так само не пояснив походження механічних пошкоджень на корпусі лічильника. Проте, ані магніт, ані вказані механічні пошкодження на корпусі лічильника не могли виникнути самі по собі. Не має підстав вважати, що будь-яка інша особа, крім споживача, який використовує покази лічильника для розрахунків за спожитий газ, могла отримувати вигоду від знаходження цього предмета у лічильнику. 5) На підтвердження факту втручання в роботу лічильника газу також свідчать наступні факти: Конструктивно лічильник газу марки «Elster» зроблений із деталей, які виробляються з спеціального металу та є антимагнітними, тому вони не реагують на вплив зовнішнього магнітного поля, завдяки чому метрологічні характеристики лічильника є правильними, і це ГАРАНТІЯ заводу-виробника (лист заводу додано); виробники лічильників газу, у тому числі завод «Elster», у своїй господарській діяльності дотримуються вимог ДСТУ ЕN1359 «Лічильники газу мембранні. Загальні технічні умови», які встановлюють, шо механічні лічильники не чутливі до електромагнітних завад, тому їх можна застосовувати в будь-якій електромагнітній обстановці (витяг з ДСТУ ЕN1359 додано). Лічильники газу усіх типів, які проходили державні випробування або оцінку відповідності та можуть застосовуватись в сфері законодавчо регульованої метрології в Україні, проходять випробування на стійкість до електромагнітних завад, не чутливі до електромагнітних завад, тому їх можна застосовувати в будь-якій електромагнітній обстановці. При цьому, електромагнітна завада - це небажане електромагнітне явище, як-от вплив електричного, магнітного або електромагнітного поля, електричного струму або напруги, яке порушує нормальну роботу пристроїв або призводить до погіршення їхніх технічних характеристик (див. Вікіпедія - https://uk.wikipedia.org/wiki/). Таким чином, вплив постійного магнітного поля на лічильник марки «Elster» типу «G-4», не має впливати на його метрологічні характеристики. 6) Сам акт № 202 від 18 липня 2024 року є належним та допустимим доказом викривлення даних обліку природнього газу. Акт експертизи свідчить про те, що облік газу у споживача вівся з порушенням законодавства, оскільки газ обраховувався лічильником з порушеною конструкцією (позивачем не була забезпечена цілісність вузла обліку за який він відповідає), що виключає можливість використання показань лічильника газу як розрахункових і є імперативною підставою для проведення донарахунку.

Щодо відсутності вини споживача. Відповідач вважає, що позивачем до позовної заяви не було надано беззаперечних доказів які б свідчили, що саме з вини відповідача було порушено нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснювалося необліковане використання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження відсутності вини відповідач вказує на те, що будинок було придбано за договором купівлі-продажу у 2019 році і з цього часу лічильник не змінювався, відтак є вірогідність того, що саме попередній власник розмістив сторонній предмет в лічильнику.

З наведеним погодитись не можна, оскільки: згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, відповідно до пункту 1 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Згідно ж з пунктом 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені.

Верховний Суд в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 321/1287/18 дійшов наступного висновку: «Касаційним судом відхилені посилання заявника про недоведеність його вини у несанкціонованому втручанні в роботу ЗВТ та його пошкодженні, виходячи з наступного. Згідно з пункту 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність в діях споживача природного газу, на якого покладено обов`язок збереження цілісності засобу вимірювальної техніки, ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, що призвело до необлікованого споживання природного газу».

У постанові від 17 березня 2021 року №314/259/18 Верховний Суд висловив наступну правову позицію: «Доводи касаційної скарги про те, що несанкціоноване втручання в роботу лічильника відбулося не з його вини, оскільки пломби цілі, тому він не повинен нести відповідальність - не узгоджуються з положеннями, викладеними в пункті 4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, оскільки за збереження і цілісність комерційних та дублюючих вузлів обліку газу (далі - ВОГ) та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені».

Щодо цілісності пломб заводу-виробника. Позиція відповідача, що цілісність і непорушність заводських пломб свідчить про неможливість втручання в роботу лічильника з боку споживача є помилковою. Така позиція суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного суду у справах № 216/1997/16-ц, № 321/1287/18. Цілісність пломб свідчить про те, що зміни в конструкції лічильника було здійснено методом проникнення у середину лічильника через вхідний патрубок (приклеювання магнітного матеріалу на робочий клапан), випадкове попадання даного предмету в лічильник (наприклад: з потоком газу з газової мережі), з технічної точку зору, виключається. При цьому можна зазначити, що особа, яка вносила зміни в конструкцію лічильника газу мала мету, можливість, технічні засоби та певні знання, що стосуються конструкції лічильника газу та принципу його роботи. Тому при підготовці (створенні) можливості для зупинки лічильного механізму, пломби заводу виробника залишились цілими. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновку Верховного Суду наведеному в постанові від 07 травня 2024 року по справі №905/796/23 Верховний Суд виснував наступне: «…У постанові Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 902/417/20 зазначено, що споживач природного газу може самостійно придбати лічильник газу будь-якого виробника і в подальшому надати його на перевірку газорозподільному підприємству, а відтак, втручання в роботу ЗВТ (зміна його конструкції) може відбутися перед його встановленням на об`єкті споживача, зокрема, через патрубки лічильника газу, без пошкодження корпусу лічильника газу, пломб заводу виробника або пломб газорозподільного підприємства. Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваних судових рішень, позивач у даній справі не навів обґрунтованих доводів щодо обставин потрапляння стороннього предмета, який володіє магнітними властивостями, всередину засобу вимірювання, а саме коли, ким, з якою метою його було встановлено. За таких обставин судами не встановлено факту розміщення цього предмета всередині засобу вимірювання іншою особою, а також того, що будь-яка інша особа, крім Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , могла отримувати/отримавала вигоду від знаходження цього предмета у лічильнику. При цьому Суд зазначає, що саме позивач як споживач природного газу, несе відповідальність за збереження і цілісність вузла обліку природного газу (ВОГ), зокрема, лічильника газу (Elster типу ВК-G 6 МТ, заводський номер 39370128) навіть у тому разі, якщо несанкціоновані заходи, здійснені не споживачем, а іншою особою, внаслідок яких здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.».

Щодо акту про порушення, який складено за відсутності споживача. Згідно приписів підпункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу ГРМ акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Документи щодо виявленого порушення, а саме: Акт про порушення №417, акт про виявлені порушення №202, акт (протокол) про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи були складені 17 липня 2024 року в присутності представника власника ОСОБА_4 , який розписався в зазначених документах.

Відповідач вважає, що документи були складені за відсутності споживача, і власник не уповноважував ОСОБА_4 представляти її інтереси, відтак вони складені неправомірно, з порушеннями вимог Кодексу ГРМ. Аргументи відповідача не заслуговують на увагу з огляду на те, що зазначені документи складено у присутності незаінтересованої особи у розумінні пункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу ГРМ.

Згідно з пунктом 5 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 2, 3 Глави 9 Розділу X Кодексу ГРМ, перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Відповідно до правових висновків наведених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 лютого 2020 року у справі № 906/941/18 щодо застосування пункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу газорозподільних систем зазначено, що особа, яка перебуває на об`єкті споживача та має доступ до його закритих приміщень, і яка допустила представників Оператора ГРМ на об`єкт для проведення обстеження, не може вважатися неуповноваженою особою.

Кодекс ГРМ покладає обов`язок забезпечити доступ для проведення перевірки ЗВТ саме на споживача. В матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 , перебував у даному приміщенні незаконно, а отже не мав права допускати до приміщення представників Оператора ГРМ, а відтак складання Акту про порушення № 417 від 17 липня 2024 року у відсутності самого споживача в присутності ОСОБА_4 , не суперечить вимогам кодексу ГРМ, а отже дії працівників Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є законними. ОСОБА_4 , який мав доступ до домоволодіння споживача та його закритих приміщень, який допустив представників Оператора ГРМ до газових приладів та пристроїв, є уповноваженою особою відповідача (споживача/власника).

Схожих висновків дійшов Верховний суд у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 916/1385/17, від 04 липня 2018 року у справі № 914/2510/17, від 01 лютого 2023 року у справі № 553/2170/19.

Не зазначення в інших актах від 17 липня 2024 року, які були складені одночасно з актом про порушення № 417 від 17 липня 2024 року, застереження, що підпис від імені ОСОБА_1 здійснено її представником ОСОБА_4 є формальним порушенням, що не вплинуло на їх зміст та не свідчить про їх недійсність (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 619/431/17). Окрім того, ОСОБА_4 залишив зауваження в акті про порушення наступного змісту: «.. з актом про порушення частково не згоден, з нашого боку несанкціонованого втручання в прилад обліку не було..». З огляду на зауваження ОСОБА_4 він є не тільки уповноваженою особою, а ще й причетною особою до споживання природного газу за вказаною адресою.

Щодо складу комісії з проведення експертизи. Відповідно до абз. 1 пункту 3 глави 10 розділу X Кодексу ГРМ Експертизу ЗВТ та/або пломби проводить комісія, до складу якої має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику від метрологічної організації та територіального органу Регулятора. У разі відмови метрологічної служби або територіального органу Регулятора в делегуванні свого представника для участі на постійній основі у складі комісії комісія створюється без участі таких представників.

Остаточний склад комісії з проведення експертизи ЗВТ та пломб затверджується наказом Оператора ГРМ. За вимогою однієї зі сторін до проведення експертизи в конкретному випадку можуть бути додатково залучені представники виробника ЗВТ чи виробника пломби. Уповноважені особи при собі повинні мати документ, який посвідчує їх особу, та оригінал листа від виробника за підписом керівника, завірений печаткою (за наявності), в якому чітко зазначені уповноважені від виробника особи для участі в експертизі та їх кваліфікація.

Наказом Дніпровської філії ТОВ «ГРМУ» № Но-0923-175 від 11 вересня 2023 року, затверджено постійну діючу комісію по проведенню експертизи ЗВТ та пломб у наступному складі: голова комісії інженнер з метрології Середа С.П; заступник голови комісії інженер з метрології служби обслуговування вузлів обліку газу Сегеда С.В., члени комісії: начальник служби ОВОГ Колісецька А.В., інженер з метрології служби обслуговування вузлів обліку газу Минаєва Т.П., провідний інженер з метрології лоабораторії засобів вимірювальної техніки Берелет А.В., представник відділу економічної безпеки; представник управління юридичного забезпечення; представник ДП «ДНІПРОСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ».

Засідання комісії вважається правомочним за умов присутності не менше ніж двох третин її складу та обов`язкової участі голови комісії чи за його відсутності заступника голови комісії, а також представника ДП «Дніпростандартметрологія» (п. 2 Наказу). Експертизу лічильника марки «Elster» типу «G-4», заводський № 02291291 було проведено 18 липня 2024 року комісією з проведення експертизи лічильників газу та пломб у складі: чотирьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу: представника управління юридичного забезпечення Левадна Л.В (адвокат), представника ДП «Дніпростандартметрологія» -Вяткіна І.О., представника відділу економічної безпеки Рязанової О.О..Отже, кількісний та суб`єктивний склад комісії з проведення експертизи вказаного лічильника був достатнім, а тому склад комісії є правомочним.

Також, на адресу територіального органу Регулятора було направлено запрошення. Втім, 14 серпня 2023 року за вих. № 8438/14.2.2/7 -23 відділ НКРЕКП у Дніпропетровській області повідомив, що Кодексом ГРМ не передбачено обов`язку Регулятора входити до складу комісії, яка проводить експертизу ЗВТ та до складу комісії з розгляду актів про порушення. Отримана відмова від територіального органу Регулятора не створює наслідків, які б вказували на неповноважність складу комісії, оскільки мова йде про запрошення відповідного органу, а останні висловили відмову, через відсутність такого зобов`язання, яке не закріплено у нормативно-правовому акті. Зважаючи на п. 3 гл. 10 розд. X Кодексу ГРС у разі наявності 3-х представників Оператора ГРМ на засіданні комісії - така комісія є правомочною. Прямої вказівки щодо того, що відсутність представника НКРЕКП або метрологічної організації під час проведення експертизи є підставою для визнання експертизи незаконною у Кодексі ГРМ немає. Норми Кодексу ГРМ є нормами прямої дії і не підлягають просторовому тлумаченню.

Таким чином, враховуючи визначення остаточного складу комісії діючим наказом Оператора ГРМ та присутність більшості її складу під час проведення експертизи 18 липня 2024 року, а також той факт, що вимоги від Відповідача про необхідність залучення будь-яких інших представників під час проведення експертизи не надходило, тому відсутні підстави вважати склад комісії з проведення експертизи нелегітимним. Отже, експертизу проведено у відповідності до вимог законодавства повноважним складом комісії.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже позивачем доведено, що саме неправомірними діями відповідача, пов`язаними з незаконним і неправильним використанням наданої йому послуги позивачем останньому було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).

За статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів.

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі статтею 14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Адміністративно-правову природу мають перші два порядки і, виходячи із законодавчого формулювання, визначення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги має здійснюватись через процедуру затвердження.

Порядок формування тарифів на газ, теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення затверджені Постановою № 869.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Статтею 66 ЖК Української РСР установлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до вимог цієї статті калькуляційною одиницею є 1 кв.м загальної площі.

Комунальні послуги це послуги, які надаються водо-, тепло-, газо-, електропостачальниками та іншими організаціями власникам (наймачам) житлових приміщень за встановлену уповноваженими державними органами плату.

Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідач повинен довести, що їх дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача послуг оплачувати такі у строки, встановлені договором або законом.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ч. 2 ст. 32 Закону).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у сфері регулювання і встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги (ст. 5 - 7).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення» Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін/тарифів, а також по контролю за цінами/тарифами.

У Цивільному кодексі України (ст. 319) визначено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, інтересам суспільства.

Водночас, ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Чинне цивільне законодавство передбачає принцип свободи договору (ст. 3 ЦК України).

Позивач не є монополістом на ринку комунальних послуг, а тому ціни (тарифи) на послуги, які воно надає не є регульованими і відповідно не потребує затвердження їх органом місцевого самоврядування. Відповідач, як і інші співвласники багатоквартирного будинку, можуть в будь-який час обрати іншого виконавця комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та укласти з ним відповідні договори, розірвавши договори з позивачем чи його правонаступником, попереднім надавачем послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 204, 205 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Договір про надання послуг газопостачання у відповідача з позивачем є чинним, не розірваний, судом недійсним не визнавався. Отже, у споживача є обов`язок оплати спожитих послуг саме за встановленим тарифом виникає із договору, укладеного із виробником/постачальником послуг.

Відповідно до ч. 7, 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво не допускається.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по обліку централізованого опалення та гарячого водопостачання, предмета спору, а відповідачі цього не довели, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов`язань стосовно позовних вимог є припущенням.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на газопостачання чи його лонгація з відповідачем (на думку відповідача), відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше (відсутність реєстрації на сьогодні і інш.) не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач має у власності вказаний об`єкт нерухомості, вважає його своїм і тривалий час претендує на нього, на цю адресу відкрито особовий рахунок з відповідачем, який користуються послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання і частково виконувала умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання збитків).

За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в завданні збитків, згідно розрахунку кількості спожитої теплової енергії, газу відповідачем і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування цим теплопостачанням з урахуванням часу користування теплом і гарячою водою відповідачем, сезонності та наявних показників складає всього складає 73 907 грн. 67 коп..

Суд вважає, що сторона позивача не пропустила строк позовної давності, оскільки в письмовому вигляді зверталася до відповідача з питанням позасудового врегулювання питання погашення боргу за вказаний період, була відмова і позивач звернувся до суду з цим позовом; отже позивач тривалий час намагався звернути стягнення на вказаний борг шляхом звернення і до самого відповідача, і до суду, правовідносини сторін з цього питання триваючі і продовжувані, вони є і зараз не перервані, фактично послуги газопостачання надаються безперервно і ці послуги відповідач використовує, а отже і повинен сплачувати надання цих послуг.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільчі мережі України» в особі Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» збитки, кошти в розмірі 73 907 грн. 67 коп., з яких: 66 334 грн. 06 коп. - основна заборгованість, 1 229 грн. 90 коп. три відсотки річних, 6 343 грн. 71 коп. інфляційні втрати, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп..

Таким чином обставини позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 22, 202, 526, 527, 530, 533, 543, 611, 625, 1166 ЦК України, Постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільчі мережі України» із змінами, Кодексом ГРМ, ст. 61, 64, 65, 67, 68 ЖК України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України», код за , кошти в розмірі 73 907 грн. 67 коп., з яких: 66 334 грн. 06 коп. - основна заборгованість, 1 229 грн. 90 коп. три відсотки річних, 6 343 грн. 71 коп. інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України», код за , судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп..

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -