Справа № 456/668/25 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 22-ц/811/2158/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

Секретар Іванова О.О.

З участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Джуфер-Босик В.М.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові цивільну справу № 456/668/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» ,- про поновлення на роботі

в с т а н о в и в:

04 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі на посаді контролера водопровідного господарства відділу збуту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом №09-к/тр від 27.03.2023 її було прийнято на роботу слюсарем по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28.03.2023 по 06.09.2024.

З 09.09.2024 по 31.12.2024 вона працювала по строковому трудовому договору на посаді контролера водопровідного господарства 3-го розряду відповідно до поданої заяви. Наказом №30-к/тр/ від 30.12.2024 її було звільнено з посади контролера водопровідного господарства відділу збуту у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2ст.36 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, просить поновити на роботі .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає таке незаконним, необґрунтованим. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не витребувано та не досліджено штатні розписи, які були чинними на підприємстві на час укладення строкового трудового договору за посадою слюсар по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту по 4-ому розряду (код КП7233), за посадою контролера водопровідного господарства відділу 3-го розряду (код КП7136) з метою перевірки чи зазначені посади були постійними.

Не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що «під час звільнення 31.12.2024 від позивача жодних заяв та скарг не поступило, що свідчить про те, що позивач зі звільненням погодилася, окрім цього, подавши роботодавцю заяву про виплату грошових коштів у зв`язку із звільненням».

Поза увагою суду залишилися обставини, що обидві посади, які обіймала позивачка, працюючи по строковому трудовому договору, відповідно до штатних розписів були постійними, що підтверджено Актом № ЗХ/ЛВ/4524/023611 від 19.02.2025 складеного ЗМУДСП.

Судом першої інстанції невірно витлумачено норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

11.07.2025 року представником відповідача КП «Стрийводоканал» Джуфер-Босик В.М. надано суду відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Позивачка ОСОБА_1 на підставі поданої нею заяви від 27.03.2023 наказом директора КП «Стрийводоканал» № 09-к/тр від 27.03.2023 прийнята на роботу слюсаря по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28.03.2023 по 06.09.2024 ( на час перебування працівника у декретній відпустці).

У зв`язку з виходом на роботу постійного працівника та закінченням строкового трудового договору 06.09.2024 року позивачка ОСОБА_1 звільнена з роботи слюсаря по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду.

З 09.09.2024 по 31.12.2024 ОСОБА_1 переведена на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду за строковим трудовим договором з 09.09.2024 по 31.12.2024.

Наказом № 30-к/тр від 30.12.2024 ОСОБА_1 звільнена з посади контролера водопровідного господарства відділу збуту з 31.12.2024 на підставі п.2ст.36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору про що позивач ознайомлена під особистий підпис.

Вважає, що судом першої інстанції надано правову оцінку всім обставинам справи, зібраним доказам, рішення суду відповідає вимогам чинного трудового законодавства, є законним і обґрунтованим, тому просить таке залишити в силі.

22.07.2025 року позивачка ОСОБА_1 надала суду письмову відповідь на відзив. Зазначає, що не погоджується з відзивом, оскільки викладені у апеляційній скарзі твердження відповідають фактичним обставинам справи. Просить задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача- ОСОБА_3 , вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що Наказом № 09-к/тр від 27.03.223 позивачку ОСОБА_1 було прийнято на роботу слюсарем по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28.03.2023 по 06.09.2024 (а.с.36).

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 06.09.2024 на ім`я директора КП «Стрийводоканал» така згідно наказу КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024 переведена на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту згідно поданої заяви за строковим трудовим договором на період з 09.09.2024 по 31.12.2024 чого не заперечила в судових засіданнях (а.с.35).

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №30-к/тр від 30.12.2024 ОСОБА_1 - контролера водопровідного господарства відділу збуту, звільнено 31 грудня 2024 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2ст.36 КЗпПУкраїни (а.с.34).

За змістом ст.36 ч.1 п.2 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Передумовою не продовження трудового договору із ОСОБА_1 послужила службова записка заступника директора збуту КП «Стрийводоканал» ОСОБА_4 від 18.12.2024, який рекомендував не продовжувати трудовий договір на новий термін, оскільки працівник ОСОБА_1 за останній період не проявила себе у виконанні поставлених завдань згідно з посадовою інструкцією на належному рівні, а саме, проведенні обстежень у споживачів, користуванням мобільного додатку «Контролер», а також дистанційному зняттю показників приладів обліку води, у тому числі, за допомогою інкасаторського набору (а.с.37).

За положеннями ч.1п.2 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору-працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї із сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

На зазначеній підставі може бути припиненим тільки строковий трудовий договір, укладений відповідно до закону. Припинення строкового трудового договору по закінченню його строку не потребує заяви чи волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення трудового договору на визначений строк працівник виявив при укладенні, зазначивши період роботи.

Позивачка ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснила, що заяву на визначений строк трудового договору із зазначенням його періоду, вона писала особисто. Заяву про переведення на безстроковий трудовий договір вона не подавала, оскільки їй в цьому в усній формі адміністрація КП «Стрийводокал» відмовляла з чим вона на цей період часу погоджувалася. Крім цього, 27.12.2024 року позивачкою на ім`я директора КП «Стрийводоканал» було подано заяву, що у зв`язку з виходом на пенсію, припиненням строкового трудового договору з 01 січня 2025 року просить надати їй одноразове грошове заохочення відповідно до пункту 8.11 колективного договору КП «Стрийводоканал» на 2023-2024р.р. (а.с.33).

Відтак, колегія суддів погоджується з поясненнями представника відповідача, що укладення строкового трудового договору із позивачкою ОСОБА_1 було зумовлено її бажанням працювати до виходу на пенсію та оформлення такої, на що адміністрація КП «Стрийводоканал» не заперечувала, укладаючи строкові трудові договори.

За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємств, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особо зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За положеннями ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п.2ч.1ст.36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку ( пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року, справа № 308/8168/15ц прописав, що порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же як за безстроковим. Але при цьому факт укладення трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника при прийнятті на роботу так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

Судом першої інстанції належно встановлено, що підставою для прийняття позивачки на роботу по строковому трудовому договору була її заява із зазначенням дати прийняття та дати закінчення строкового трудового договору (а.с.30).

Доводи апеляційної скарги що при переукладення двічі строкового трудового договору між ОСОБА_1 та КП «Стрийводоканал» такий набув характеру безстрокового, колегія суддів заперечує та вважає, що висновки суду першої інстанції з цього приводу відповідають вимогам частини 2 статті 23 КЗпП України.

При оформленні строкового трудового договору з 28.03.2023 по 06.09.2024 позивачка у прийнятті на роботу слюсаря по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду визначала строк роботи, який був відображений у наказі КП «Стрийводоканал» № 09-к/тр від 27.03.2023 із зазначенням посади.

В подальшому, по закінченню 06.09.2024 року строкового трудового договору, позивачка ОСОБА_1 переведена на іншу посаду, а саме контролера водопровідного господарства 3-го розряду на період з 09.09.2024 по 31.12.2024 про що конкретизовано у її заяві та наказі КП «Стрийводоанал» № 22-к/тр. Відтак, перший строковий трудовий договір не продовжувався на тій самій посаді, а відбулися як зміни строків трудового договору так і зміна посади.

Щодо доводів апеляційної скарги позивачки, що посада контролера водопровідного господарства була передбачена у штатному розкладі як постійна, а не строкова та про це та інші посади прописано у акті від 19.02.2025 року при перевірці Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці ( а.с.60-66), що вона мала бажання працювати по безстроковому трудовому договору і на даний час згідна працювати на посаді контролера, спростовується заявами останньої про прийняття на визначений строк, яке відповідало волевиявленню позивачки ОСОБА_1 .. Позивачкою самостійно зазначено, що для оформлення і отримання пенсії їй не вистачало 3-х місяців трудового стажу, тому відповідач надав останній таку можливість на її прохання та переведення за строковим трудовим договором з 09.09.24 по 31.12.2024, що відповідало інтересам ОСОБА_1 .

Заяв про переведення на безстроковий трудовий договір чи продовження роботи по безстроковому трудовому договору на посаді контролера КП «Стрийводоканал» позивачка не писала, чого не заперечила при наданні пояснень. В той же час пояснила суду, що писала заяви так як їй про це пояснили у КП «Стрийводоканал». Суд розцінює зазначене як волевиявлення ОСОБА_1 , хоч остання не була обмежена у вільному волевиявленні та віднайденні способу подати заяву іншого змісту, ніж та, яка була нею подана.

Пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 щодо дискримінації у сфері праці, суд апеляційної інстанції зазначає, що зазначені твердження не знайшли свого підтвердження ні з матеріалів справи, ні з пояснень позивачки.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У рішенні Конституційного Суду України ( Другий сенат) у справі № 6-р (ІІ) 2019, Конституційний Суд України зазначає, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинно мати об`активне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

Щодо невірного тлумачення судом Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зазначений довід апеляційної скарги не знайшов свого підтвердження у правовідносинах між сторонами спору.

Враховуючи те, що при вирішенні зазначеного спору судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, застосовано правові позиції Верховного Суду у зазначеній категорії справ, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2025 року у справі № 456/668/25 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: В.Р.Савуляк

М.М.Шандра