ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/393/25 Номер провадження 22-ц/814/3466/25Головуючий у 1-й інстанції Чуб К. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула в порядку письмового провадження без виклику учасників у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року (час ухвалення рішення суду і дата виготовлення повного текста рішення суду не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, на час навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 . Вони проживають окремо. На даний час ОСОБА_3 навчається в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» Позивачка самостійно не може забезпечити утримання доньки.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.05.2025 і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Ухвалено, що рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою наявність у позивачки хворої матері і те, що відповідачем не подано жодного документа, який би підтверджував розмір його доходів та витрат, а також документів, які б свідчили про необхідність його лікування. Також відповідач не повідомив суд, що є військовослужбовцем, фактичне місцезнаходження його військової частини та про місце реєстрації свого місця проживання.

Зазначає, що суд не врахував при визначенні розміру аліментів її щомісячну заробітну плату, і якщо відповідач буде сплачувати 2 420 грн щомісячно, то разом з її 1/6 частиною (2 420 грн) на утримання дитини буде становити сума у розмірі 4 840 грн, що є замалою сумою на утримання повнолітньої дитини, а отже всі витрати фактично будуть за рахунок позивачки.

Вважає що саме частина доходу відповідача цілком відповідатиме чинному законодавству, тобто захистить інтереси дочки і не порушуватиме права відповідача, який в разі погіршення його матеріального становища, після збору необхідних документів вправі звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У запереченнях на апеляційну скаргу адвокатка Карнаух С.В., представниця ОСОБА_4 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення першої інстанції.

Правом подачі відзиву учасники справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.6)

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 05.04.2011 (а.с.5).

ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .

З довідки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» №157-72 від 16 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу групи 102-ФФ, денної форми навчання з 01.09.2024 року, факультет філології, психології та педагогіки. Орієнтовний час закінчення навчання 30 червня 2028 року. (а.с.7)

З довідки військово-лікарської комісії №256 від 07.08.2024 вбачається, що старший солдат мобілізований ОСОБА_2 , 1975 р.н, військова частина НОМЕР_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 , Полтавської області 02.2022.

Проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК № 2 військової частини НОМЕР_2 «07» серпня 2024 року.

Діагноз (включаючи код згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): (Р43.10) Посттравматичний стресовий розлад, афективний варіант, помірно виражений тривожно-депресивний синдром з панічними проявами, інсомнією. (М54.1) Хронічний вертеброгенний грудний, попереково- крижовий радикуліт з незначним порушенням функцій, фаза нестійкої ремісії. (Н52.2) Простий короткозорий астигматизм лівого ока ступенем 0,5Д при гостроті зору 1,0 з корекцією.

Захворювання пов`язані з проходженням військової служби: (М42.1) Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз, спондилоартроз шийного, грудного, поперекового відділу хребта, грижі міжхребцевих дисків С6 - С7, ТЬ8 - ТЬ9, полісегментарні протрузії міжхребцевих дисків шийного, грудного, поперекового відділу хребта, грижі Шморля ТЬ6 - Т1і8, Ь1 - Ь5 хребців з незначним порушенням функцій хребта. (МІ7.0) Деформуючий остеоартроз II ступеню обох колінних суглобів з незначним порушенням функцій. (МІ6.0) Деформуючий остеоартроз обох ліктьових суглобів І ступеню без порушення функцій. (141.0) Хронічний бронхіт, стадія ремісії, ДНО.(а.с.39)

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 03.10.2024 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.37)

З виписок із медичної картки стаціонарного хворого № 4281 та 1705 вбачається, що ОСОБА_5 проходила курс лікування в Полтавській клінічній лікарні ім.М.В.Скліфосовського в період часу з 22.02.2018 по 28.02.2018 з діагнозом: холецистіт, НЦД по змішаному типу а також у 2-й міський клінічній лікарні в період часу з 01.03.2023 по 06.03.2023 з діагнозом багатовузлова лейкома матки 6-7 тижд. з геморанічним синдромом. Кіста лівого яєчника. Спайкова хвороба черевної порожнини.(а.с.41-42)

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 03 грудня 2002 року, ОСОБА_5 має дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_7 (а.с.47)

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дитина відповідача навчається на денній формі навчання, а відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу повнолітній дитині під час навчання. Судом враховано, що відповідач має постійне місце роботи, інших осіб, які знаходяться на його утриманні.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із роз`ясненнями п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

З огляду на те, що донька позивача є студентом денної форми навчання, вона не має можливості працювати. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст.ст. 182, 183, 200 СК України, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання.

Доводи апеляційної скарги про наявність на утриманні позивачки непрацездатної матері не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про ненадання відповідачем жодних документів, які би підтверджували розмір його доходів та витрат, а також документів, які б свідчили про необхідність його лікування, що він є військовослужбовцем, фактичне місцезнаходження його військової частини та про місце реєстрації свого місця проживання, так як матеріали справи містять: довідку військово-лікарської комісії (а.с.39); копію посвідчення ОСОБА_2 про наявність у нього пільг для ветеранів УБД (а.с.43); довідку ВЧ НОМЕР_1 (а.с.45); копію військового квитка ОСОБА_2 (а.с.48-49), що є достатнім для підтвердження наявності працевлаштування відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суми, яку буде платити відповідач відповідно до 1/6 частини доходу, також не заслуговують на увагу суду, так як носять характер припущення, що не може братися до уваги при розгляді справи по суті.

По суті доводи апеляційної скарги зводиться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції фактичних обставин, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, визначаючи розмір аліментів.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст.89 ЦПК України, належно оцінив надані у справу докази, зробив правильний висновок про часткове задоволення позову і у рішенні відповідно до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України дав вичерпні відповіді на доводи і заперечення сторін.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2025 року

Головуючий О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов