Справа № 362/4697/23
Провадження № 2/362/205/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Ярошевич М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Глевахівська селищна рада, Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності та зняття арешту,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності та зняття арешту.

Позивач та представник в судове засідання не прибули, від представника через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, судом повідомлені належно.

Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.06.2008 р. між ПАТ «КБ «НАДРА» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 (надалі по тексту «Позивач») було укладено Кредитний договір №162/П/05/2008-840, за умовами якого Банк надав, а Позичальник прийняв в тимчасове користування грошові кошти в розмірі 182 010,88 доларів США строком до 31.05.2031 р.

Згідно умов Кредитного договору банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 182010.88 доларів США за цільовим призначенням:

-«проведення розрахунків по договору купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га., що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с. Крушинка з кадастровим номером :02:027:0035, що укладені між Позичальником та Продавцем, згідно якого Позичальник придбає у власність нерухоме майно» (п. 1.1.-1.2. Кредитного договору).

03.06.2008 р. між ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована на території Крушинської сільської ради, с. Крушинка, Васильківського району, Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №22.

Умовами Договору купівлі-продажу земельної ділянки передбачено наступне:

-«за погодженням сторін продаж вчинено за 1 228 748 гривень, які Продавець повністю отримав від Покупця до підписання цього договору. Покупець купує земельну ділянку в тому числі і за кошти, одержані за Кредитним договором, укладеним між Покупцем та ВАТ КБ «Надра» (п. 3 Договору).

-«цей договір є підставою для видачі державного акту на право приватної власності на землю» (п. 14 Договору).

-… «мені, ОСОБА_3 , відомо, що земельна ділянка, яка відчужується, буде передана в іпотеку Покупцем до моменту виникнення права власності на цю земельну ділянку в забезпечення зобов`язань Покупця за Кредитним договором і те, що після підписання іпотечного договору, на вищевказану земельну ділянку накладається заборона відчуження до припинення договору іпотеки» (п. 15 Договору).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 03.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером № 3008, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,2500 га, розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, село Крушинка, кадастровий номер :02:027:0035, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Предметом Договору іпотеки є:

-«земельна ділянка, що стане власністю Іпотекодавця в майбутньому після отримання Іпотекодавцем Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, який буде видано на підставі договору купівлі-продажу, що укладений між Іпотекодавцем та ОСОБА_3 .

-…Після отримання державних актів на земельну ділянку, зазначена земельна ділянка залишається предметом іпотеки до повного виконання Іпотекодавцем Зобов`язань по Кредитному договору».

13.10.2015 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження №49001545 з виконання виконавчого листа №2-2369/11, виданого 11.12.2013 р. про стягнення заборгованості у розмірі 1909320,59 грн. на користь ПАТ «Надра».

Згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 стало відомо щодо наявного відносно нього арешту нерухомого майна, зокрема:

- 07.11.2014 р. було внесено запис про обтяження №7614345 (спеціальний розділ) про арешт нерухомого майна: земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташована на території Крушинської сільської ради Васильківського району Київської області, село Крушинка, кадастровий номер :02:027:0035 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП: №45283926, виданий 31.10.2014, видавник: Старший державний виконавець Шемет О.В.

- 20.09.2016 р. було внесено запис про обтяження №16478748 (спеціальний розділ) про арешт нерухомого майна на підставі постанови, серія та номер: про арешт майна боржника та оголошення заборони на, видавник: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державний виконавець Козар О.П.

18.05.2020 р. між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL3N017514, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими Кредитним договором № 162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р. та Договором іпотеки від 03.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером № 3008, перейшло до ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС».

27.08.2020 р. між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та ОСОБА_2 , укладено Договір про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги грошових зобов`язань № 27.08/2020_ДФ, відповідно до якого ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» відступило ОСОБА_2 , всі права за Кредитним договором № 162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р. та Договором іпотеки від 03.06.2008 р. разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами про внесення змін, змінами та доповненнями.

27.08.2020 р. між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та ОСОБА_2 , укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №Б/Н від 03.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером № 3008, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими Кредитним договором № 162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р. та Договором іпотеки від 03.06.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером № 3008, перейшло до ОСОБА_2 .

Станом на день звернення з даним позовом ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 повністю виконав всі зобов`язання за Кредитним договором № 162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р., укладеним між ПАТ «КБ «НАДРА» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_1 .

Запис про іпотеку в Державному реєстрі іпотек погашено станом на 23.06.2023 р.

Вище вказане підтверджується листом про повне виконання зобов`язань від 23.06.2023 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2023 р., які долучаються у якості доказів до даного позову.

У той же час, Договір купівлі-продажу було зареєстровано 09.09.2011 р. Крушинською сільською радою, про що на договорі наявна відповідна відмітка та печатка Крушинської сільської ради. Проте, Державний Акт на право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:027:0035 площею 0,2500 га на ім`я нового власника ОСОБА_1 не був оформлений.

З огляду на зазначене, 22.06.2023 р. представником Позивача було скеровано до Крушинської сільської ради адвокатський запит з метою оформлення належним чином права власності на земельну ділянку, яка була ним набута у власність на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:027:0035 площею 0,2500 га від 03.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. в реєстрі за номером №3006, та укладеного між ОСОБА_1 та попереднім власником ОСОБА_3 .

Станом на день звернення з позовом, відповідь на адвокатський запит стороною Позивача не отримано. Після отримання відповіді на запит, докази будуть долучені до матеріалів справи.

Крім того, з метою зняття арешту з майна Позивача, ОСОБА_1 , представником Позивача, Адвокатським об`єднанням «Алтекса» було скеровано наступні заяви про зняття арешту з майна від 23.06.2023 р.:

- до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження: АСВП №49001545;

- до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконавчого провадження: АСВП №45283926.

27.06.2023 р. відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано відповідь на заяву від 23.06.2023 р., у якій зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №45283926 про звернення стягнення на земельну ділянку та вказано:

- 25.11.2016 р. державним виконавцем, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Надати більш детальну інформацію з виконання вказаного виконавчого провадження не виявляється можливим, у зв`язку із його знищенням по закінченню терміну зберігання, відповідно до розділу ХІ Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до Закону України Про виконавче провадження, відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Щодо відсутності у Позивача Державного акту на земельну ділянку, прошу звернути увагу, що від 01.01.2013 р. державний акт на право власності на земельну ділянку не видається, замість нього новому власнику на підтвердження виникнення у громадянина права на земельну ділянку необхідно зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі прав та отримати свідоцтво про право власності на ділянку.

Отже, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», Позивач позбавлений можливості отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на підставі укладеного між Позивачем та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 03.06.2008 р.

У той же час, відсутність реєстрації не може позбавити права власності Позивача на земельну ділянку. Вказане свідчить лише про те, що Позивачем ще у 2008 р. не було належним чином оформлено право власності на земельну ділянку, яка була ним набута у власність на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, зокрема не було отримано Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Проте, за відсутності реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на земельну ділянку за ОСОБА_1 , останній позбавлений можливості зняти арешт зі свого майна, у зв`язку з повним виконанням всіх зобов`язань за Кредитним договором № 162/П/05/2008-840 від 03.06.2008 р.

У ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зазначена норма є спеціальною, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень у особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи і у разі виникнення спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Предмет позову зводиться до визнання права власності та скасування обтяжень, які станом не теперішній час обмежують Позивача у вільному розпорядженні своїм майном, зокрема земельною ділянкою.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постанові Верховний Суд від 07.02.2018 року в справі № 522/11850/15-ц, звернув увагу на те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статті 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 81, 197, 200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 392 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Глевахівська селищна рада, Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності та зняття арешту, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:027:0035 площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Крушинська сільська рада, с. Крушинка, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови, серія та номер: про арешт майна боржника та оголошення заборони на, видавник: Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державний виконавець Козар О.П. (запис про обтяження №16478748).

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП: №45283926, виданий 31.10.2014, видавник: Старший державний виконавець Шемет О.В. (запис про обтяження №7614345).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Кравченко