Справа № 397/181/25
Провадження № 2/206/1306/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 листопада 2025 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Сухоруков А.О., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Цивільна справа за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу надійшла для розгляду до Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року.

У прохальній частині позову, представник просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 160000,00 грн., вартість послуг експерта у розмірі 1350,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 22.04.2023 року близько 08 годині 35 хвилин на а/д «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MAPLE C52» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу «SKODA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (власник транспортного засобу ОСОБА_3 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА», що підтверджується полісом серії НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2023 встановлено, що своїми діями відповідач порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 14.6 «а» і «в», 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Вина відповідача була повністю доведена судом, відповідач свою вину визнав і його визнано винним у скоєнні ДТП. Водночас, 04.05.2023 р. ОСОБА_4 (особа, яка керувала транспортним засобом потерпілого під час ДТП), на виконання вимог ст. 33 Закону, звернулася до позивача із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди. 22.05.2023 р. оцінювачем ОСОБА_5 було складено Звіт № SOS_92380 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. За результатами висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SKODA, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 598446,92 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач на підставі довідки № 1 від 01.11.2023 і Наказу № 4.1/19108 від 01.11.2023 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 160000,00 грн. Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1350,00 грн. Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 161350,00 грн. З огляду на викладене, а у зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звертається із даним позовом до суду (а.с. 2-12).

Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. У судові засідання не з`явився. Через систему «Електронний суд» від представника позивача надходили заяви про розгляд справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 78, 84, 88. 91, 96, 105).

У судові засідання відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, повідомлений належним чином про розгляд справи. Загально відомим є факт, що відділення АТ «Укрпошта» на територіях активних бойових дій (м. Торецьк) не функціонують. У відповідності до частини 1 статті 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд завчасно (03.04.2025, 02.05.2025, 12.08.2025, 15.10.2025) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 77, 83, 95, 104). Також суд направляв відповідачу поштову кореспонденцію за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи у смт. Покровське, Дніпропетровської обл. В матеріалах справи містяться конверти, повернуті поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80, 90, 101). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, щодо адреси проживання та номеру телефону: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 70-71).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 75).

Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу до судового розгляду (а.с. 99).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.05.2023 року до Моторного (транспортного) бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернулась ОСОБА_4 . Так, відповідно до повідомлення, 22.04.2023 року о 08 год. 35 хв. за адресою: Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, с. Підлісне, автодорога Н14, 24 км, ОСОБА_1 , керуючи а/м «Maple C52», під час обгону попутного автомобіля, допустив зіткнення з а/м «Skoda Kamiq» під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалась у зустрічному напрямку (23-25).

23.10.2023 року ОСОБА_3 , власник автомобіля Skoda Kamiq д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до Моторного (транспортного) бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.04.2023 року на автодорозі Н14, с. Підлісне, Кіровоградська обл., за участю транспортного засобу Maple C52 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Skoda Kamiq д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 (22).

18.05.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , у присутності власника ОСОБА_3 , проведено технічний огляд транспортного засобу Skoda Kamiq д.н.з. НОМЕР_2 . На підставі даного огляду складено звіт № SOS_92380 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23 травня 2023 року, відповідно до якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Skoda Kamiq 1.6 МРІ АТ Active д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки становить 598446,92 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) (а.с. 26-41).

Відповідно до акту надання послуг №2226 від 08 червня 2023 року та рахунку на оплату, 13 червня 2023 року Моторне (транспортне) бюро України здійснило виплату ТОВ СОС Сервіс Україна у розмірі 1350,00 грн. призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справ №92380, згідно рах. №2226 від 08.06.2023 р., т.з. НОМЕР_2 (а.с. 43-46, 52).

Вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладення на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України (а.с. 15-21).

Таким чином вина відповідача у вчиненні вищезазначеної ДТП є доведеною у відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) бюро України про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, на підставі довідки №1 від 01.11.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, позивач - Моторне (транспортне) бюро України виплатило власнику транспортного засобу Skoda д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 160000,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 977405 від 02 листопада 2023 року (а.с. 47, 48, 51).

Моторне (транспортне) бюро України направляло відповідачу ОСОБА_1 письмову претензію про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 161350,00 грн. від 02.11.2023 року (а.с. 49).

В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР).

Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 21.4. ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 39.1. ст. 39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

У ході судового розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В той же час, потерпілим направлено до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Підпунктом а п. 41.1. ст. 41 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В той же час, згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що у позивача після сплати страхового відшкодування виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування витрат у розмірі 160000,00 грн. Також з відповідача підлягає стягненню витрати позивача на визначення розмір шкоди у розмірі 1350,00 грн., а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (; адреса місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, р/р IBAN: НОМЕР_5 ) суму у розмірі 161350 (сто шістдесят одну тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка складається з: витрат на відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 160000,00 грн. та вартість послуг експерта у розмірі 1350,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (; адреса місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, р/р IBAN: НОМЕР_5 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя А.О. Сухоруков