Справа № 357/9372/25
Провадження № 2/357/4377/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рижко Г. О. ,

при секретарі Примак А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», в особі представника Усенка Михайла Ігоровича звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (, місцезнаходження: вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79018) заборгованість за Кредитним договором № 107483315 від 06.07.2013 в розмірі 49359,39 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7000,00 грн.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначило, що 06.07.2013 між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (надалі - Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» як правонаступник) (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання та використання платіжної картки, шляхом підписання заяви № 107483315 про акцепт Публічної пропозиції АТ «БАНК ФОРВАРД», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито картковий рахунок, випущено платіжну картку та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

25.07.2024 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1. Згідно вищевказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_2 за кредитним договором № 107483315 від 06.07.2013.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаних договорів представник позивача просить позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Семенюта Руслан Анатолійович направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Зазначив, що щодо стягнення заборгованості за основним боргом в розмірі 20012,78 грн. вважає їх безпідставними та незаконними, оскільки заборгованості не має, будь-яких досудових вимог від банку відповідач не отримував. Згідно наданої самим Позивачем копії заяви № 107483315 від 06 липня 2013 року та анкети до заяви Відповідач запропонував ПАТ «Банк Русский Стандарт» укласти договір про надання та використання платіжної карки на умовах: сума кредиту до 5000,00 грн; ставка по кредитному ліміту 55% річних; комісія за РО щомісячно 0%; найменування продукту: Дистанційний РСУ MasterCard Unembossed 55 - тобто саме ці умови були визначені і підписані сторонами при укладенні кредитного договору № 107483315 від 06 травня 2013 року. Так, з виписки по особовим рахункам угоди № 107483315 від 06.07.2013 року, складеної за період з 06.07.2013 по 10.06.2023 вбачається, що за рахунком Дистанційний РСУ MasterCard Unembossed 55 дебет рахунку становить 40517,62 грн, як і кредит рахунку 40517,62 грн., вхідний - 0, вихідний - 0 (пронумеровані аркуші додатків до позову - 62-67).

Дебет і кредит є стандартизованими методологічними прийомами бухгалтерського обліку, що відповідно до виду рахунку (активний чи пасивний) відображає прихід та витрату коштів власника рахунку. Враховуючи, що дохідна та витратна частини поточного рахунку тотожні, то надані Позивачем докази підтверджують, що будь-яка заборгованість у Відповідача на момент переходу права вимоги до позивача була відсутня. Таким чином, відомості про заборгованість за основним боргом 20012,78 грн. спростовуються випискою по рахунку. Щодо виписок по іншим рахункам - то що це за рахунки Відповідачу не відомо, доказів відкриття ним інших рахунків чи отримання коштів Позивач не надає. Окремо звертає увагу, що згідно довідки про умови кредитування - то сума кредиту (розмір кредитного ліміту) за умовами кредитування Дистанційний РСУ MasterCard Unembossed 55 становить від 0 до 8000 грн., строк кредиту від 0-60 міс., орієнтовна сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) 11590 грн. Однак, у позовній заяві сума заборгованості за тілом кредиту з незрозумілих підстав Позивачем вказана як 20012,78 грн. При цьому Представником позивача не надано жодних доказів того, що кредитний ліміт збільшувався та здійснювалася пролонгація.

Щодо правомірності вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 15121,6 грн. вказує, що Позивачем взагалі не надано детального розрахунку заборгованості, зокрема, щодо нарахованих відсотків, відомостей про строк та терміни, періоду та сум нарахованих за користування кредитними коштами відсотків. Та взагалі не відомо чи вказана Позивачем сума процентів розрахована відповідно до умов укладеного між сторонами договору. 3 наданої Позивачем виписки по особовим рахункам угоди № 107483315 від 06.07.2013 також не вбачається наявності заборгованості по відсотках, оскільки згідно до наявних там відомостей вихідний залишок вказано 0 (пронумеровані аркуші додатків до позову - 57-62). Вважає визначену позивачем суму заборгованості не доведеною належними, допустимими та достатніми доказами. Також і наданий Позивачем документ - розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 09.06.2025 року не містить відомостей щодо періоду, за який утворилася заборгованість з тіла кредиту та періоду, за який нараховані відсотки, враховуючи закінчення строку кредитування (дії картки), з неї не вбачається також ні відсоткова ставка, ні залишкової суми тіла кредиту, на яку згідно договору мають нараховуватись відсотки, ні дані про суми, що були сплачені позичальником, ні інших необхідних даних.

Щодо правомірності вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 14225,01 грн. вказує, що з довідки про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Дистанційний РСУ MASTERCARD до кредитного договору № 107483315 від 06 липня 2013 року, його сторони передбачили, що сума кредиту (розмір кредитного ліміту) від 0-8000 грн., строк кредиту від 0-60 міс., участь у програмі страхування 1%, процентна ставка за кредитом 55%, абонентська плата за надання виписок по рахунках клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою Послуги «СМС-сервіс» (щомісячно) 12 грн, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в процентному виразі) 81,48%, орієнтовна сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) 11590,00 грн. Згідно наданої самим Позивачем копії заяви № 107483315 від 06 липня 2013 комісія за РО щомісячно: 0. Таким чином, умови укладеного між сторонами договору не містять положень про підстави нарахування комісії, її розмір. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Також, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові справи №496/3134/19 від 13 липня 2022 року, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн зазначає, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Вважає, що сума 500,00 грн є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

В червні 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О.

25.07.2025 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.

Ухвалою судді від 28.07.2025 було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/9372/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23.09.2025 на 09:00 год. Виклик відповідача у справі здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі влади України.

17.09.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

17.09.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та розписка від 18.09.2025 про ознайомлення з матеріалами справи.

22.09.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Семенюти Р.А. надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання часу для підготовки відзиву на позовну заяву.

23.09.2025 заяву представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 05.11.2025 на 10:00.

02.10.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.11.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. В задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

05.11.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував, позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилася. Надали суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, в задоволенні позову просять відмовити в повному обсязі.

З огляду на положення ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.07.2013 між АТ «БАНК ФОРВАРД» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання та використання платіжної картки, шляхом підписання заяви № 107483315 про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Банк Руский Стандарт», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок картки, ставка по кредитному ліміту 55,00% річних, найменування продукту: дистанційний РСУ MasterCard, комісія за РО щомісячно: 0 грн. Відповідно до п. 2 договору відповідач погодився, що розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених ним банку. Відповідно до п. 3 договору відповідач розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною договору про картку будуть являтися Умови по карткам та Тарифи по Карткам, з якими він ознайомлений, згоден та зобов`язується дотримуватися. Інформація про номер відкритого рахунку картки та розмір встановленого ліміту буде доведена в порядку, визначеному Умовами по карткам, при цьому, розмір Ліміту по картці буде визначений банком самостійно. Строк дій ліміту під операції з карткою буде відповідати строку дії договору про картку. З моменту укладення договору про картку відповідач зобов`язаний сплачувати банку комісійну винагороду та інші платежі відповідно діючим в банку тарифам по карткам, а у випадку отримання кредиту в рамках договору про картку зобов`язується погасити такий кредит відповідно до умов по карткам, а також сплатити банку відсотки за користування таким кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку тарифами по карткам. Даний Договір підписаний особистим підписом позичальника (а.с. 9-10).

В анкеті від 06.07.2013 до заяви відповідач вказав свої особисті дані, зазначив бажаний кредитний ліміт та тип карки (а.с. 11-12), а також заповнив опитувальник клієнта-фізичної особи 16.07.2013 (а.с. 13).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку від 16.07.2013, відповідно до якої останньому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , балансовий рахунок № 2625 (а.с. 14).

Згідно копії Довідки про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна картка «РСУ» MasterCard» від 16 липня 2013 року кредит видається на споживчі потреби; строк кредиту від 0 до 60 місяців (з можливістю автоматичної пролонгації); форма кредитування у формі відновлювальної кредитної лінії, процентна ставка фіксована; дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості. По карті MasterCard Unembossed 55 розмір кредитного ліміту від 0 до 8000,00 грн; процента ставка 55% річних; комісія за зняття готівки за рахунок кредиту 4,90%, але мінімум 15 грн. (а.с. 15).

За змістом виписок по особовому рахунку угоди № 107483315 від 06 липня 2013 року за період з 06.07.2013 по 10.06.2023 та за період з 11.06.2023 по 24.07.2024 відповідач користувався кредитом, частково погашав заборгованість (а.с. 17-125).

Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором №107483315 від 06 липня 2013 року заборгованість відповідача станом на 09.06.2025 становить 49359,39 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 20012,78 грн; сума заборгованості за відсотками 15121,60 грн; сума заборгованості за комісією 14225,01 грн (а.с. 16).

Відповідно до статуту АТ «Банк Форвард», останній є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт» (а.с. 128-130).

Відповідно до Договору №GLIN426202/1 про відступлення права вимоги, укладеним 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» (правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт») та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників. Зокрема, згідно Додатку №1 до Договору №GLIN426202/1 - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, позивач набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором №107483315 від 06 липня 2013 року на суму 49359,39 грн., яка складається із: залишок по тілу кредиту 20012,78 грн, залишок по відсотках 15121,60 грн, залишок по комісіях 14225,01 грн. (а.с. 131-137).

Платіжною інструкцією від 23.07.2024 підтверджено оплату ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» по договору про відступлення права вимоги (а.с. 138).

09.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу про сплату заборгованості за Кредитним договором № 107483315 від 06 липня 2013 року в сумі 49359,39 грн. (а.с. 139). Однак, така відповідачем не виконана.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Встановлено та є доведеним факт укладання 06.07.2013 між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 кредитного договору № 107483315 від 06.07.2013.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.

ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, що підтверджується виписками по особовому рахунку (а.с. 17-125) і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі.

Відповідач ОСОБА_1 не довів відсутність такої заборгованості, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 107483315 від 06.07.2013 у розмірі тіла кредиту 20012,78 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом в сумі 15121,60 грн та комісію в сумі 14225,01 грн відповідно до наданого ним розрахунку заборгованості станом на 09.06.2025.

Як вбачається з Довідки про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Стандарт» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна картка «РСУ» MasterCard» від 06 липня 2013 року, по карті MasterCard Unembossed 55 кредит видано на строк до 60 місяців (з можливістю автоматичної пролонгації); процента ставка 55% річних.

Згідно виписок по особовому рахунку угоди № 107483315 від 06 липня 2013 року за період з 06.07.2013 по 10.06.2023 та за період з 11.06.2023 по 24.07.2024, розрахунку заборгованості 06.12.2017 відбулася пролонгація кредитного договору (а.с. 92). Згідно умов укладеного договору кредитний договір пролонговано 06.12.2017 на строк його дії 60 місяців, тобто до 06.12.2022.

Останнє погашення кредиту (процентів) 07.03.2023 в сумі 848,92 грн (а.с. 105).

Отже, в подальшому виконання умов для наступної пролонгації договору не було, доказів такого позивачем не надано. Строк дії договору закінчився 06.12.2022.

Відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

А тому, в межах строку дії договору, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт» 06.07.2013, підлягали до стягнення відсотки за користування кредитними коштами за період з 06.07.2013 по 06.12.2022. Але з наданих позивачем виписок по особовому рахунку підтверджено нарахування відсотків з 31.07.2013 по 06.12.2017 (а.с. 73-78) та з 29.12.2017 по 07.06.2023, вихідний залишок по відсоткам становить 934,84 грн (а.с. 99-105), проте такий залишок нарахований поза межами строку дії договору (після 06.12.2022), тому заборгованість відповідача по відсотках відсутня.

Тому, в частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків по договору в сумі 15121,60 грн, нарахованих станом на 24.07.2024 слід відмовити.

Що ж стосується вимоги про стягнення заборгованості за комісією в сумі 14225,01 грн, суд зазначає наступне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по комісії за обслуговування кредиту.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак, і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно копії Заяви № 107483315 від 06 липня 2013 року, підписаної відповідачем, комісія за РО щомісячно становить 0 грн. (а.с. 9).

Інших доказів на підтвердження обумовленої сторонами комісії за обслуговування кредиту матеріали справи не містять.

Тому, в частині задоволення позовних вимог про стягнення комісії в сумі 14225,01 грн, також слід відмовити.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 20012,78 грн.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги № 0206 від 02.06.2025 (а.с. 144), Актом № 249 наданих послуг від 09.06.2025 (а.с. 145), детальним описом до акта № 249 від 09.06.2025 (а.с. 146), ордером серії ВС № 1374343 на надання правничої допомоги від 04.06.2025 (а.с. 147).

Суд зазначає, що відповідач заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу, що розумною буде сума відшкодування в розмірі 500,00 грн, з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 982,16 грн (20012,78/49359,39*2422,40), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2838,15 грн (20012,78/49359,39*7000,00).

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 107483315 від 06.07.2013 у розмірі 20012,78 грн (двадцять тисяч дванадцять гривень 78 копійок), яка складається з: 20012,78 грн заборгованості за тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 982,16 грн. (дев`ятсот вісімдесят дві гривні 16 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2838,15 грн (дві тисячі вісімсот тридцять вісім гривень 15 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», , місцезнаходження: Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 05.11.2025.

Суддя Г. О. Рижко