Справа № 202/6056/25
Провадження № 2/202/3649/2025
19 листопада 2025 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Пономаренко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі
цивільну справу 202/6056/25
третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору
Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації
Дніпровської міської ради,
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
представника позивача адвоката Бровка О.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
17.06.2025, через підсистему «Електронний суд», адвокат Бровко О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги за яким згодом збільшив, та мотивував тим, що в період з 18.10.2014 по 30.11.2020 ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_2 (Відповідач у справі).
Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина з самого народження проживає разом з матір`ю, оскільки відповідач в Україні був лише декілька разів і фактично не підтримує з дитиною будь-яких зв`язків, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, не забезпечує дитину матеріально. Дитина фактично не знає свого біологічного батька та вважає батьком ОСОБА_4 , який почав проживати з позивачкою, ще коли вона була вагітна ОСОБА_5 , таким чином психоемоційний контакт дитини з батьком відсутній, спорідненість між ними втрачена. Тобто, Відповідач протягом усього життя своєї дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, хоча жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини.
На цей час позивачу взагалі не відомо де знаходиться відповідач, які має заробітки та доходи, чи має він постійне місце роботи.
Враховуючи викладене просила суд позбавити громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Ошмяни, Республіка Білорусь) батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини громадянки України ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Дніпропетровську, а також стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання в суд даної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.
23.06.2025 по справі відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.
Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.
23.06.2025 судом витребувана інформація щодо перетину державного кордону України ОСОБА_2 , інформація щодо наявності посвідки на постійне проживання ОСОБА_2 на території України, а також зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
25.06.2025 судом повторно витребувана інформація щодо перетину державного кордону України ОСОБА_2 з уточненням його ідентифікаційних даних.
26.06.2025 від ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшла інформація, що ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться, посвідкою на тимчасове або постійне проживання не документувався.
27.06.2025 від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України надійшла інформація, що в період з 08.11.2017 по 17.06.2025 ОСОБА_2 не перетинав державний кордон України.
15.09.2025 органом опіки та піклування подано до суду акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 .
16.09.2025 судом задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків.
16.09.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що з відповідачем познайомилась через інтернет, поїхала до нього у Білорусь, де вони уклали шлюб, але відносини між нею та відповідачем були припинені одразу як він дізнався, що вона вагітна. Народжувала вона вже сама у Дніпрі. ОСОБА_2 жодного разу у житті не бачив доньку, не відвідував її, не допомагав з доглядом за нею та не займався її вихованням. Після повернення в Україну вона почала зустрічатися з ОСОБА_6 , який і взяв на себе усі обов`язки батька ОСОБА_5 . Вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 буде в найкращих інтересах дитини, оскільки між ними відсутні будь-які зв`язки та почуття. Також просила стягнути з відповідача аліменти.
Представник позивача адвокат Бровко О.О. у судовому засіданні також наполягав на задоволенні позовних вимог з викладених у позові підстав.
Відповідач ОСОБА_1 у жодне судове засідання не з`явився, але судом про час та місце судового розгляду повідомлений через оголошення на сайті Судової влади України, оскільки дипломатичні відносини з Республікою Білорусь у України припинені, а відтак суд не може вручити йому судові повістки в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто у порядку ч. 8 ст.130 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, але висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не надав, з невідомих суду підстав.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що є вчителем ОСОБА_3 з першого класу і жодного разу не бачила ОСОБА_2 у школі. Він ніколи не цікавився успіхами ОСОБА_5 у навчанні, не намагався зв`язатися зі школою. Дитину виховує мати, яка завжди приймає активну участь у житті ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав суду, що проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 з 2015 року і ці стосунки почались коли вона була вагітна ОСОБА_5 . З пологового будинку саме він зустрічав ОСОБА_9 з донькою. Вони весь час мешкають разом з позивачем та йому відомо, що біологічним батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_10 , але протягом усього спільного життя з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 він не бачив його, не чув щоб він телефонував та цікавився життям доньки, як не бачив того, щоб відповідач матеріального допомагав ОСОБА_11 виховувати ОСОБА_5 або ж надсилав якісь подарунки на день народження або Новий Рік.
Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, оскільки про дату, час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач подав заяву про заочний розгляд справи.
Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
27 жовтня 2015 у місті Дніпропетровську народилася ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №1682 від 06.11.2015 Амур-Нижньодніпровським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції.
Матір`ю дитини є громадянка України ОСОБА_1 , а батьком громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_2 , які перебували у шлюбі з 18.10.2014 по 30.11.2020.
Шлюб розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська у справі №199/1396/20 від 28.10.2010, яке набрало законної сили 30.11.2020.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю та батьком.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
З акт обстеження умов проживання від 11.09.2025, який складений комісією управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у якій для виховання дитини створені усі належні умови.
З характеристики ОСОБА_3 та показань свідка ОСОБА_7 , судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Дніпровській гімназії №44 ДМР з 1-го класу, де позитивно характеризується. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню дитини. Батько, ОСОБА_2 , за період навчання ОСОБА_5 у школі успіхами дитини не цікавився та школу не відвідував. Класний керівник ніколи з ним не спілкувався.
З інформації ДПС України судом встановлено, що за період з 08.11.2017 по 17.06.2025 відповідач ОСОБА_2 в Україну не приїздив, оскільки державний кордон не перетинав.
З інформації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться, посвідкою на тимчасове або постійне проживання не документувався.
Вказані обставини також знайшли своє підтвердження в показаннях свідка ОСОБА_4 .
Таким чином, станом на 19.11.2025 місце його фактичного перебування невідомо позивачу і не встановлено судом.
З пояснень позивача, показань свідків судом встановлено, що відповідач з моменту народження доньки ОСОБА_5 , у жовтні 2015 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї, що полягає у тому, що він фактично відмовився від доньки ще до її народження, весь цей час він дитину не бачив, не опікувався її станом здоров`я, не доглядав за нею, матеріальну допомогу не надавав, його місце проживання та перебування невідомо.
Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року).
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).
Крім того, суд зазначає, що у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
Нормами ст. 19 СК передбачено, що при розгляді судом спорів про позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У цій справі судом вжиті необхідні заходи щодо отримання висновку органу опіки та піклування про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , а саме постановлена ухвала 23.06.2025 та 12.08.2025 скеровано відповідний судовий запит до органу опіки та піклування про надання інформації про виконання ухвали суду, але протягом червня-листопада 2025 орган опіки та піклування висновок до суду не подав з невідомих причин, що розцінено судом як неналежне виконання органом опіки та піклування свого обов`язку, а тому суд, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, ухвалює рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та є вочевидь достатніми для ухвалення рішення і без висновку органу опіки та піклування, який є лише одним із доказів у даній категорії справ.
У цій справі, суд, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідача до дитини (повна відсутність інтересу до дитини ще до її народження та після), відсутність між ними будь-якого зв`язку (фізичного, емоційного), доходить висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та систематичне ухилення відповідача від виховання доньки і нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про його винну поведінку щодо дитини.
Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітньої доньки, а відтак вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо стягнення аліментів
Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Судом встановлено, що спільна дитина колишнього подружжя ОСОБА_12 мешкає разом з матір`ю, але між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини у добровільному порядку, а відтак, вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитині відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352 ,354 ЦПК України, суд, -
Позбавити громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Ошмяни, Республіка Білорусь) батьківських прав у відношенні його малолітньої дитини громадянки України ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Дніпропетровську.
Стягнути з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Ошмяни, Республіка Білорусь; РНОКПП в Україні не має), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Ошмяни, Республіка Білорусь; РНОКПП в Україні не має), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суддя склала 19.11.2025

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО