Справа № 948/1081/25
Номер провадження 2-з/948/8/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

24.11.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

21.11.2025 до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електроний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Одночасно позивач подав до суду заву, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони стягувати з його банківського рахунку, відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», грошові кошти на сплату заборгованості по аліментах за період з червня 2021 року по квітень 2025 року у сумі 276 888,09 грн.

Заява мотивована тим, що предметом позовної заяви є звільнення від сплати заборгованості по аліментах за період з червня 2021 року по квітень 2025 року. Позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У червні 2021 року Машівський районний суд Полтавської області видав судовий наказ, яким стягнув з нього на користь відповідачки аліменти на утримання сина.

Однак позивач стверджує, що на момент видачі судового наказу вони з відповідачкою проживали разом, перебували у шлюбі, до початку процедури розлучення відповідачка не зверталася з виконавчим листом до виконавчої служби і лише у вересні 2025 року він звернувся до суду про розірвання шлюбу, після чого відповідачка повідомила його про наявне виконавче провадження. Заборгованість по аліментах нарахована з червня 2021 року по квітень 2025 року, у листопаді 2025 року банківські рахунки позивача заблоковані.

У зв`язку з викладеним та з метою недопущення стягнення коштів з банківського рахунку, позивач змушений звернутися до суду з цією заявою.

Заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню. Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача. Як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (див. пункти 40 - 43, 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23)).

Позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, стосується випадків, коли стягнення здійснюється на підставі виконавчих документів, які видані уповноваженими органами. Тобто зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не поширюється на випадки оскарження виконавчого документу, виданого судом на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. У частині третій статті 432 ЦПК України законодавець встановив спеціальні забезпечувальні заходи (зупинення виконання за виконавчим документом або заборона приймати виконавчий документ до виконання). Такі забезпечувальні заходи можуть застосовуватися судом, який розглядає заяву про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі виконавчого документу, чи про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2024 року в справі № 565/1607/23 (провадження № 61-2438св24)).

Як видно з матеріалів справи, судовий наказ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, набрав законної сили 25 червня 2021 року.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З урахуванням викладеного, оскільки рішення суду набрало законної сили, а забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, не допускається, а тому суд уважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову потрібно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 153, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Косик