Справа № 203/3868/21
Провадження № 2/0203/58/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

за участю представника позивача - Коробкова С.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.03.2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNI0GA00000173, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 38500 доларів США. Посилаючись на те, що свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 26.08.2021 року виникла заборгованість в сумі 279479,22 долари США, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США, по комісії за користування кредитом в сумі 1965,07 долари США, пені в сумі 187963,53 долари США, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89551,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 2391020,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 21.10.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 16.02.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.09.2022 року позов банку було задоволено.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2023 року за заявою відповідача заочне рішення було скасовано та справу призначено до нового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 15.05.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.08.2023 року провадження по справі було зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 18.08.2025 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до подальшого розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник відповідача в наданій заяві просив розглядати справу без участі сторони відповідача та відмовити в задоволенні позову в зв`язку із пропуском строків позовної давності.

За вказаних обставин та положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNI0GA00000173, відповідно до умов п.8.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кошти на строк з 06.03.2008 року по 06.03.2028 року, в розмірі 46770 доларів США на наступні цілі: 38500 доларів США на особисті потреби; 8270 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору; зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.

Як зазначив позивач, вбачається із розрахунку заборгованості та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, своєчасно кошти на погашення кредиту та відсотків не сплачував, внаслідок чого станом на 26.08.2021 року утворилась заборгованість в сумі 89551,32 долари США, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1,5 ст.261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст.264 ЦК України).

У частині першій ст.266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (п.1 ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі №755/13805/16-ц (провадження №14-208цс21) зазначено, що:

«31. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (див постанови від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (пункт 40)).

51. Велика Палата Верховного Суду підтримує висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 1 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц)».

В постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року у справі №337/2398/20, провадження № 61-6381св22 зазначено:

«У справі, що переглядається: суди встановили, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором №1005-Ф, у зв`язку з чим, станом на 01 червня 2020 року розмір заборгованості дорівнював 134129,69 доларів США, з яких: 118160,70 доларів США заборгованість за кредитом, 13064,13 доларів США - 3% річних на суму простроченого кредиту, 2904,86 доларів США - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Заперечень щодо цих обставин сторона відповідача не надавала. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2012 року у справі №22-1944/12 звернуто стягнення на предмет іпотеки, за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час проведення його реалізації, кошти від реалізації якого вирішено спрямувати на погашення заборгованості за кредитним договором № 1005-Ф від 25 січня 2008 року, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 148 358,51 дол. США, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 1 577,66 дол. США, а всього 149 936,17 дол. США, що дорівнює 1 185 845,00 грн;

зверненням з вказаним позовом банк змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки засвідчує такі зміни;

відповідач заявила про застосування позовної давності. Підстав для переривання перебігу позовної давності, поважних причин її пропуску суди не встановили.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок, що банк звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості у червні 2020 року зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволенні».

Відповідно до укладеного між сторонами 06.03.2008 року кредитного договору №DNI0GA00000173 вбачається, що строк повернення кредиту було встановлено до 06.03.2028 року включно.

Пунктом 5.5 кредитного договору сторонами було погоджено, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, встановлюється тривалістю 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2011 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення за кредитним договором №DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року в сумі 568133 грн. та виселення.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2012 року у справі №2-/3134/11, провадження №2/0418/1123/2012, яке набрало законної сили позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково та звернуто стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року в сумі 568133 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 308153,51 грн., заборгованості по процентам в сумі 127169,48 грн., пені в сумі 316243,80 грн., комісії в сумі 41471,08 грн., шляхом реалізації предмету іпотеки через публічні торги.

Таким чином, звернувшись 10.10.2011 року із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року, із визначенням суми заборгованості, банк змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки засвідчує такі зміни.

З урахуванням дати звернення до суду з відповідним позовом та встановленого в п.5.5 кредитного договору строку позовної давності тривалістю 5 років, банк мав право пред`явити вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором в строк до 10.10.2016 року включно.

Проте, розглядаємий позов банком було подано до суду лише 16.09.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

З огляду на це та подану стороною відповідача заяву про пропуск строку позовної давності та застосування наслідків такого пропуску, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі на підставі ч.4 ст.267 ЦПК України.

В звязку із відмовою в задоволенні позову понесені позивачем по справі судові витрати покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст.257,261,264,266,267,524,526,533,626,628,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81, 141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак