Справа № 463/9297/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/803/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.,

секретаря: Заяць Я.І., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 зареєстровані і проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно є споживачами послуг з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язані оплачувати надані послуги, однак такий обов`язок належним чином не виконують, внаслідок чого допустили утворення заборгованості за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 5289 грн. 15 коп.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» зверталося із заявою про видачу судового наказу, однак виданий судовий наказ в подальшому був скасований, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Просили стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на їх користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 5289 грн. 15 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 в сумі 5289 грн.15 коп. (п`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень п`ятнадцять копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1009 грн.33 коп. (одну тисячу дев`ять гривень тридцять три копійки) судових витрат з кожного.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що розрахунок заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , поданий ЛМКП «Львівтеплоенерго» до суду і який став підставою винесеного судом рішення, є недостовірним та необгрунтованим.

Наголошує, що квартира АДРЕСА_2 є від?єднаною від мереж центрального постачання та гарячого водопостачання з 2015 року. Ця обставина позивачем не заперечується і це вбачається і змісту повідомлення про оплату, що надсилав позивач, зокрема, в графі «Площа опалювальна:» зазначено «0» (копія повідомлення на оплату послуг за січень 2024 року додається).

Зазначає, що в розрахунку заборгованості, позивач не вказує який саме обсяг теплової енергії був спожитий у відповідні місяці, за які він обраховує заборгованість.

Стверджує, що доданий до матеріалів справи шаблон Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 грудня 2021 року не містить вказівки на площу опалювальних приміщень!

Вважає, що жодних даних, які беруться позивачем до розрахунку заборгованості, показників вузла комерційного обліку за розрахунковий період, площі приміщень, що беруться до розрахунку і жодних покликань на формули, які при цьому застосовуються, поданий до суду розрахунок заборгованості не містить.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

07 квітня 2025 року на адресу суду від представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Наголошує на тому, що у квартирі відповідачів встановлена індивідуальна системи опалення, а тому відповідачі є споживачами послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем, що також не заперечується відповідачами.

Зазначає, що прилади комерційного обліку теплової енергії будинку АДРЕСА_3 встановлені, повірені відповідно й належно функціонують, а тому усі посилання представника скаржника на положення закону які застосовуються до безоблікових споживачів (будинків) не заслуговують уваги суду.

Звертає увагу, що відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби у 5-ти поверховому житловому будинку по АДРЕСА_3 розраховується як частка теплової енергії 25 % від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку, облікованого вузлом обліку теплової енергії (BOTE).

Звертає увагу суду, що роз?яснення щодо проведених нарахувань квартирі АДРЕСА_4 позивач надав скаржникам ще у вересні 2024 року листом 09-11642 від 18 вересня 2024 року. Заперечень проти вищевказаного розподілу у відповідачів не було.

Вважає, що посилання скаржника на те, що позивач проводить нарахування відповідачам неправильно не заслуговує уваги суду оскільки, законність, підставність та правильність проведених ЛМКП «Львівтеплоенерго» нарахувань квартирі АДРЕСА_4 споживачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за надані послуги з постачання теплової енергії витрати на задоволення загальнобудинкових потреб опалення перевірено Головним управлінням Держапродсроживслужби у Львівський області, за результатами перевірки якого, згідно акту від 22 серпня 2024 року N?0042 встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» нарахування квартирі АДРЕСА_4 споживачам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 за надані послуги з постачання теплової енергії витрати на задоволення загальнобудинкових потреб опалення проводить вірно та відповідно до діючого законодавства без будь яких порушень.

Просять рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.11) вбачається, що відповідачі плату за послуги з постачання теплової енергії чином не вносили, внаслідок чого за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 5289 грн.15 коп.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачі користуючись послугами з постачання теплової енергії зобов`язані оплачувати такі, однак вказаного обов`язку належним чином не виконали.

З такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За змістом ст.ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

3 1 липня 2014 року з усіма споживачами ЛМКП «Львівтеплоенерго», вважається укладеним публічний договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до п. 3 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, що укладені до введення в дію цього Закону, зберігають свою чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або

примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою КМУ від 08 вересня 2021 року №1022 і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії. А постановою КМУ від 11 грудня 2019 року №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою КМУ від 08 вересня 2021 року №1023 і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання гарячої води. Зміни набули чинності з 01 жовтня 2021 року.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_3 не прийняли модель організації договірних відносин, то між споживачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

А тому з 01 грудня 2021 року з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма яких затверджена постановами КМУ; зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://Imkp.Ite.lviv.ua.

Даний договорів укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та має на меті надання послуг з постачання теплової енергії.

Отже, між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб, в тому числі на опалення опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а відповідач такими послугами користувався.

Важливо зазначити, що відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

З врахуванням наведених положень, з відповідачем є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання.

За умовами зазначеного договору, ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Стаття 10 вказаного Закону визначає порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами. Зокрема відповідно до частин 1-2 даної статті у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Відтак, враховуючи наведене, навіть у разі відключення квартири споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку, останній зобов`язаний оплачувати вартість послуг з опалення місць загального користування в розмірі, визначеному відповідними методиками.

Отже, ЛМКП «Львівтеплоенерго», будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі користуються послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо);

За змістом ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

У силу вимог п.п.14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315

Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, квартира АДРЕСА_4 , від`єднана від системи теплопостачання, таким чином, відповідачам нараховуються лише витрати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення.

Споживачі, приміщення яких від`єднанні від систем централізованого опалення та/або постачання гарячої води, повинні сплачувати загальнобудинкові потреби на опалення та функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання по оплаті за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення не виконують, внаслідок чого, згідно з відомостями у них наявна заборгованість за послуги з постачання постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 5289 грн.15 коп., що відповідає положенням розділу IV Методики №315.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем, вважає такий недостовірним та необгрунтованим.

Натомість, не довів неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростував розміру заборгованості жодними доказами, контррозрахунку проведених нарахувань не надав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 5289 грн.15 коп.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.