Провадження 2/522/7574/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

03 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі про звільнення майна з-під арешту.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на її нерухоме майно досі існує обтяження у вигляді арешту згідно з Постановою АН №308674 від 19.06.2009 року, зареєстрованого під номером 8833537. Позивачці стало відомо про цей арешт лише у вересні 2024 року. Приморський відділ ДВС офіційними листами підтвердив, що встановити виконавче провадження, в межах якого був накладений цей арешт, неможливо, оскільки паперові матеріали відповідних проваджень знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання (три роки). Таким чином, відсутні відомості про судове рішення, яке виконувалось, та про наявність будь-якого відкритого виконавчого провадження чи майнових претензій, що виключає можливість зняти арешт у порядку виконавчого провадження чи оскаржити його бездіяльність в порядку ст. 448 ЦПК України. Позивачка посилається на статтю 41 Конституції України та статтю 1 Конвенції про захист прав людини, стверджуючи, що тривале існування нескасованого арешту на все її майно за відсутності виконавчого провадження та відомостей про судову справу, як це підтверджується правовими висновками Верховного Суду, є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння та розпорядження майном. Оскільки іншого законного способу для припинення необґрунтованого обтяження не існує, єдиним ефективним засобом захисту порушеного права власності є звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту на підставі частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 30.07.2025 року вирішено провадження по справі відкрито.

Ухвалою суду від 24.09.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначення слухати справу по суті.

У судове засідання призначене на 03.11.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомленні належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановлює наступні обставини.

Судом встановлено, що на майно Позивача, ОСОБА_1 , накладено арешт нерухомого майна згідно з Постановою АН №308674 від 19.06.2009 року (реєстраційний номер обтяження 8833537), винесеною Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Цей арешт досі існує в Державному реєстрі речових прав.

Згідно з листами Приморського відділу ДВС (№ 147185 від 02.09.2024 р., № 186786 від 20.11.2024 р. та № 10763 від 06.02.2025 р.), Відповідач не має можливості встановити, при виконанні якого саме виконавчого провадження (ВП) був накладений арешт постановою АН №308674, оскільки паперові матеріали відповідних виконавчих проваджень знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання (три роки).

Відутність копій постанови: Приморський відділ ДВС також підтвердив (лист № 10763 від 06.02.2025 р.), що копія самої Постанови АН №308674 від 19.06.2009 року не збереглася і її надання є неможливим.

Ухвалою Приморського районного суду від 17.03.2025 року було встановлено, що неможливо визначити судову справу та рішення суду, на виконання якого був накладений цей арешт. Це виключає можливість звернення Позивача до суду зі скаргою на бездіяльність ДВС в порядку статей 447-452 ЦПК України (судовий контроль), оскільки невідомий суд першої інстанції.

Таким чином, судом встановлено, що арешт на все майно Позивача існує протягом тривалого часу без відкритого виконавчого провадження та без відомостей про судову справу чи майнові претензії.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно приписів 4.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до висновку Верховного суду України викладеного у справі №6-26цс 13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Позивач має намір реалізувати свої права, проте через наявність арешту позбавлений такої можливості у зв`язку з накладенням арешту на майно.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові КЦС ВС від 12.10.2022 № 203/3435/21 (61-5467св22), про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи мету звернення до суду право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки виконавча служба об`єктивно не може зняти арешт з майна ОСОБА_1 на підставах, визначених у частині 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», єдиним ефективним засобом захисту порушеного права власності є звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт - тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 8833537, зареєстровано: 25.06.2009 за № 8833537 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова АН №308674 від 19.06.2009, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: невизначене майно, на все майно, власник: ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 13.11.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

03.11.25