Справа № 2-74/11
Провадження № 2-з/522/387/25
УХВАЛА

13 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря судового засідання Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації. Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2010 року та 10.02.2011 р. було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

04 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Цейтліна В.Є. звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, у якому просить скасувати арешти квартири АДРЕСА_1 , накладений ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2011 р. та від 24.12.2010 року.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що рішення суду у даній справі набрало законної сили 20.06.2011 року, визначений ч. 7 ст. 158 ЦПК України строк дії заходів забезпечення позову сплив у вересні 2011 року, більше 13 років тому, з наданої інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження та відповідей органів державної виконавчої служби слідує, що виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі не відкривались, а тому підстави для дії вжитих судом заходів, враховуючи сплив 90 денного строку за відсутності відкритого виконавчого провадження, відсутні.

Окрім цього, мета вжиття заходів забезпечення позову відпала, ОСОБА_2 рішенням суду від 13.03.2018 р. у справі №522/21462/17, яке набрало законної сили, визнано таким, що втратив право користування зазначеною квартирою, на теперішній час місце проживання ОСОБА_2 у вказаній квартирі не зареєстровано й він у ній протягом багатьох років не проживає, договір найму квартири з ним не укладався, він не набув права на приватизацію квартири. Більше того, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Збереження заходів забезпечення позову порушує права ОСОБА_1 та унеможливлює реалізацію її права на приватизацію квартири, у якій остання постійно проживає з 1984 року, є її єдиним наймачем. ОСОБА_1 було відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно ухвалою суду від 10.02.2011 р. та ухвалою суду від 24.12.2010 року.

У судове засідання, призначене на 13.11.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Досковський В.Г. звернувся із заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Інші учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, визначеному ЦПК України.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу, КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру в рівних долях.

Ухвалою від 08.12.2010 р. судом було відкрито провадження у справі № 2-14329/10 за зазначеним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2010 року (справа №2-14329/10) було задоволено клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті (а. с. 22). В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, номер справи було змінено на 2-179/11.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2011 року (справа № 2-179/11) було повторно задоволено клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову та повторно накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті (а. с. 34).

31.05.2011 року ОСОБА_2 подав уточнення до позовної заяви, просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації № 215607 та свідоцтво про право власності на житло, видані 18.02.2010 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року, позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації за № 215607, видане 18.02.2010 р. Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради стосовно квартири АДРЕСА_1 ; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане 18.02.2010 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набрало законної сили 20 червня 2011 року.

Відповідно до ч.1, 2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У постанові Верховного Суду від 02.11.2022 р. по справі № 290/1310/21 наявний висновок, відповідно до якого метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Тому, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій, чи навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

За змістом висновку Верховного Суду, наведеного у постанові 02.11.2022 р. по справі № 290/1310/21, оскільки забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд може скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання у випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Разом з тим, наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Частинами 7-8 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказано строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З наданої інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається відсутність будь-яких виконавчих проваджень за заявою позивача по даній справі.

Згідно відповіді Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.07.2025 р., автоматизована система виконавчих проваджень не містить інформацію про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів по справі №2-74/11, по справі №2-179/11, стягувачем за якими є ОСОБА_2 .

Отже, виконавче провадження з метою примусового виконання рішення суду у даній справі не відкривалось.

Окрім цього, судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2018 р. у справі №522/21462/17, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування зазначеною квартирою з підстав непроживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи від 25.05.2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 знятий з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 у зв`язку з втратою права користування.

Згідно відповіді Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 03.07.2025 р., договір найму квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 не укладався.

25 лютого 2020 року було складено актовий запис №2093 про смерть ОСОБА_2 .

Отже позивач, в інтересах якого вживались заходи забезпечення позову, втратив право користування квартирою та згодом помер.

Судом встановлено, що між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 15 січня 2020 року було укладено договір найму квартири АДРЕСА_1 , згідно якому квартиру надано їй у користування одноособово та безстроково.

Згідно відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» від 25.02.2024 року, ОСОБА_1 14.05.2021 року зверталась з приводу приватизації квартири АДРЕСА_1 , однак з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав стало відомо, що на зазначену квартиру ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2011 року по справі №2-179/11 накладено арешт, на підставі чого у приватизації громадянці ОСОБА_1 було відмовлено до вирішення питання зняття арешту у суді.

Окрім цього, як вбачається з інформаційної довідки №432922838 від 25.06.2025 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень також зареєстрований арешт щодо квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2010 р. по справі №2-14329/10.

Враховуючи те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, судове рішення набрало законної сили 20 червня 2011 року, у примусовому порядку не виконувалось, у зв`язку з чим дія заходів забезпечення позову суперечить положенням ч. ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України та порушує права ОСОБА_1 на приватизацію житла, а також враховуючи, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою та помер, на думку суду, підстави для збереження заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна відсутні.

Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна, що були застосовані ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2011 року по справі № 2-179/11 та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2010 року по справі №2-14329/10.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 149-158, 260, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2011 року по справі № 2-179/11, а саме скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2010 року по справі № 2-14329/10, а саме скасувати арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя :