Справа № 740/4695/25
Провадження № 2/740/2174/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Роздайбіди О. В.,

при секретарі Дьоміній Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі ТОВ «Селфі Кредит») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

18 серпня 2025 року ТОВ «Селфі Кредит» через систему «Електронний суд» звернулося до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з вказаним позовом.

Позовна заява обґрунтована тим, що 06.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за № 2004869, додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковими для виконання їх сторонами.

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу, шляхом перерахування у безготівковій формі на номер платіжної карти № НОМЕР_1 , який відповідач вказав під час укладення кредитного договору, кредитні кошти, які відповідач зобов`язалась повернути у строки, визначені у кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені кредитним договором, а також згідно з п. 6.4. Кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф.

Позивач ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало, надавши останній кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідачка у порушення своїх зобов`язань своєчасно не погасила заборгованість за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов`язань, станом на 11.08.2025 утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 134799,99 грн, з якої: 39999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 74800,00 грн - заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 20000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 134799,99 грн, крім того, суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 22720,00 грн.

Ухвалою судді від 29 серпня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 11 год 40 хв 03 жовтня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 10 год 20 хв 18 листопада 2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника за наявними в справі матеріалами, задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що її син та чоловік мобілізовані, вона має незадовільний стан здоров`я, який унеможливлює сплатити кредит в повному обсязі, своєчасно, оскільки брала кошти на лікування. Через свій стан здоров`я не працює.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом установлено, що 06.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2004869, у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 30-31, 7-11). Також ОСОБА_1 06.01.2025 підписано паспорт споживчого кредиту до договору (а.с. зворотна сторона 12-13).

Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачем за допомогою одноразових ідентифікаторів B572 та M761.

Згідно довідки про ідентифікацію кредитором ТОВ «Селфі Кредит» ідентифіковано особу позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 24).

За умовами укладеного кредитного договору № 2004869 від 06.01.2025, ТОВ «Селфі Кредит» надав ОСОБА_1 кредит на наступних умовах: сума кредиту 40000,00 грн (п. 1.2 договору); строк кредиту 360 днів (п. 1.3 договору); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в додатку № 1 до цього договору (п. 1.4 договору); тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 договору); стандартна процентна ставка становить 1 % в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору (п. 1.5.1 договору); мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 договору); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333.95% річних (п. 1.9 договору); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 184000,00 грн (п. 1.10 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_3 .

До матеріалів справи позивачем долучено додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2004869 від 06.01.2025, у якому наведена таблиця графіку платежів за кредитним договором з урахування його умов, та строк кредитування (з 06.01.2025 по 01.01.2026). У таблиці наведено алгоритм розрахунку відсотків за користування кредитним коштами (а.с. зворотна сторона 11).

Як вбачається з листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 10.04.2025 вих. № 7, ТОВ «Селфі Кредит» 12.06.2024 о 15:38:06 було успішно перерахувало кошти у розмірі 9000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка вказана у договорі (а.с. 17).

ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 40000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача (номер транзакції № НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою від 08.07.2025, виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що діє згідно договору з ТОВ «Селфі Кредит» № ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021) (а.с. 14).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Селфі Кредит», заборгованість за кредитним договором № 2004869 від 06.01.2025 станом на 11.08.2025 складає 113886,00 грн, з якої: 39999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 74800,00 грн - заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 20000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (а.с. зворотна сторона 14-17).

ТОВ «Селфі Кредит» надіслано на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу від 12.08.2025 за вих. № 5934, в якій повідомило відповідача про необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором № 2004869 від 06.01.2025 в сумі 134799,99 грн, протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги (а.с. зворотна сторона 17).

Станом на час розгляду справи вказана досудова вимога відповідачем не виконана.

Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № 2004869 від 06.01.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 та отримання відповідачем кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок.

Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

При цьому, як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 , останній є сином ОСОБА_1 , а відтак на відповідачку як на матір військовослужбовця, не поширюються пільги, що передбачені даною нормою Закону, адже перелік таких осіб є вичерпним і чітко прописаний у п.14 ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи викладене, норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не сплатила, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 134799,99 грн, що складається з: 39999,99 грн - заборгованості за тілом кредиту; 74800,00 грн - заборгованості по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 20000,00 грн - заборгованості за штрафними санкціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Як встановлено статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд уважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за договорами, підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання згідно з укладеними договорами, заборгованість за договорами не погасив, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача та додаткової відповідальності відповідача, передбаченої статтею 625 ЦК України.

Суд ураховує, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договорами кредиту в обумовлені строки, тому вважає, що позовні вимоги ТОВ «Селфі Кредит» про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до позовної заяви надано: договір № 52 про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2025, укладений між адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС» та ТОВ «Селфі Кредит», згідно п. 4.1 якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню витрати та гонорар згідно з тарифами, визначеними у додатку № 2 до цього договору (аналіз фактичних обставин справи, збір та підготовка доказів у справі 500,00 грн, підготовка, написання та оформлення позовної заяви про стягнення заборгованості 2000,00 грн); рахунок на оплату № 280 від 17.07.2025, згідно яким АО «СВК ПАРТНЕРС» було надано правову допомогу за аналіз обставин справи, збір доказів та підготовку, написання та оформлення позовної заяви про стягнення боргу з ОСОБА_1 на суму 2500,00 грн; платіжну інструкцію № 1082 від 11.08.2025 про сплату ТОВ «Селфі Кредит» 202500,00 грн АО «СВК ПАРТНЕРС» за правову допомогу по договору № 52 про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2025 (а.с. 19-22).

З урахуванням наведеного, враховуючи складність справи, що справа не є складною та розглянута у спрощеному позовному провадження без участі сторін, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на корисить позивача ТОВ «Селфі Кредит» в загальному розмірі 3000,00 грн, як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. Такий розмір витрат, на переконання суду, відповідає принципам співмірності та розумності, критерію реальності адвокатських витрат, складності та виконаної адвокатом роботи.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, складності справи, спрощеного порядку її розгляду, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ТОВ «Селфі Кредит» на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

Суд враховує, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а складання процесуальних документів не потребує значної затрати часу, оскільки вони є однотипними.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 550, 589, 1054 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76 83, 89, 95, 133, 141, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» заборгованість за кредитним договором № 2004869 від 06.01.2025 у розмірі 134799 (сто тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївський узвіз, буд. 1А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя О. В. Роздайбіда