Справа №: 343/897/25
Провадження №: 2/343/527/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 ,про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 27.11.2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Ананевич О.М. і зареєстроване в реєстрі під № 2523, що видано ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявлену вимогу мотивував тим, що вказане спадкове майно перейшло у власність відповідача у відповідності до рішення суду, яке скасовано і він, як спадкоємець другої черги, має право на спадкування, а наявність у відповідача свідоцтва про право на спадщину за законом порушує його право на спадкування спірного майна.

В судове засідання представник позивача згідно ордера серії АТ № 1049439 від 06.05.2025 року (а.с. 25) адвокат Дуткевич М.В. не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, де зазначив, що позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 800,00 грн. (а.с. 141).

Представник відповідача згідно ордера серії АТ № 1104309 від 17.06.2025 року (а.с. 41) адвокат Васютин Я.В. також не з`явився в судове засідання, звернувся з письмовою заявою розгляд даної справи без його та відповідача участі (а.с. 136), в якій вказав, що відносно позову заперечує, оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим. На сьогоднішній день у відповідача відсутнє нерухоме майно, на яке видано оспорюване позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки воно відчужено за договором купівлі-продажу. На момент відчуження у відповідача не було перешкод для продажу цього майна, добросовісним набувачем якого є третя особа ОСОБА_5 , яка в законний спосіб набула право власності на це майно. 20.11.2025 року представник відповідача подав повторну заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, в якій також просив заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу залишити без розгляду, оскільки заява про стягнення судових витрат не прикріплена до справи в підсистемі «Електронний суд», а також на адресу відповідача не було направлено документів, які підтверджують понесені витрати, що позбавило його можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру цих витрат (а.с. 144-145).

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 на неодноразові виклики суду не з`явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належно повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення їй судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 22.07.2025 року, 12.08.2025 року, 02.09.2025 року та 01.10.2025 року. Також ОСОБА_3 викликалася в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 27.10.2025 року (а.с. 61,139,146-147).

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду.

Даний висновок також викладено в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11, від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17.

Як зазначено в ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, як спеціального способу захисту спадкових прав, судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (судова справа № 916/780/18), свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним з посиланням на ст.ст. 203, 215-236 ЦК України. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування.

У Цивільному Кодексі України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

Судом встановлено, що в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 проживав рідний брат батька позивача ОСОБА_6 разом з дружиною ОСОБА_7 , вони буди співвласниками вказаної квартири. Дітей у них не було. У вказаній квартирі з 2006 року формально був зареєстрований, але не проживав племінник ОСОБА_7 ОСОБА_8 . ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віні 82 роки, спадщину після її смерті у вигляді частки квартири прийняв її чоловік, дядько позивача - ОСОБА_4 . Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкодавець ОСОБА_4 проживав одиноко і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його смерті ОСОБА_2 перебував за кордоном.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 343/1921/23 від 06.09.2023 року (5-8) заяву ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю понад 5 років у квартирі АДРЕСА_1 до часу відкриття спадщини.

28.10.2023 року приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Ананевич О.М. за заявою ОСОБА_2 заведено спадкову справу (а.с. 72), а 27.11.2023 року йому видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі № 2523 (а.с. 99).

На підставі договору купівлі-продажу № 2692 від 22.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Ананевич О.М., ОСОБА_2 продав вказану квартиру ОСОБА_3 (а.с. 109-110).

Однак, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.02.2024 року у справі № 343/1921/23 (а.с. 8-11), рішення Долинського районного суду від 06.09.2023 року скасовано, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

З викладеного слідує, що ОСОБА_2 вступив у спадкові права після смерті ОСОБА_4 на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2023 року (справа № 343/1921/23), як спадкоємець четвертої черги, на підставі цього рішення йому 27.11.2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру, однак, дане рішення постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.02.2024 року і втратило свою юридичну силу.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26.11.2024 року (а.с. 17-19) скасовано рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.08.2024 року в справі № 343/581/24 та ухвалено нове рішення, яким визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 3 місяці для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом як спадкоємцем другої черги після смерті його дядька спадкодавця ОСОБА_4

10.01.2025 року приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Ананевич О.М. за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 09/02-14 (а.с. 21) після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже він вправі заявляти вимогу про визнання недійсним раніше виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину, яким порушено його цивільні права.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 27.11.2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Ананевич О.М. і зареєстроване в реєстрі під № 2523, що видано ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.09.2023 року (справа № 343/1921/23), на підставі якого ОСОБА_2 вступив у спадкові права після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець четвертої черги, скасовано, тобто особа, якій видано оспорюване свідоцтво, не мала права на спадкування.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 212,00 грн. сплаченого ним судового збору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3351311 від 12.05.2025 року (а.с. 26).

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування витрат на надання правничої допомоги в розмірі 5 800,00 грн., то її також слід задоволити, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, вказавши, що на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»).

Відповідно до розрахунку процесуальних витрат (акту виконаних робіт) від 27.10.2025 року (а.с. 142), адвокатом Дуткевичем М.В. виконано, а клієнтом ОСОБА_9 прийнято, наступні юридичні послуги, які ними оцінено в розмірі 5 800,00 грн., а саме: 500,00 грн. за надання усної консультації, 500,00 грн. за збір документів для підготовки та складання позовної заяви, 200,00 грн. за погодження правової позиції, 3 000,00 грн. за складання позову та 1 600,00 грн. за участь у 2 судових засіданнях.

Про те, що позивач ОСОБА_9 дійсно поніс вказані витрати у розмірі 5 800,00 грн. на професійну правничу допомогу, свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 59 від 27.10.2025 року, видана адвокатом Дуткевичем М.В. (а.с. 153).

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 користувався професійною правничою допомогою адвоката Дуткевича М.В. та поніс витрати по оплаті за отриману правничу допомогу в розмірі 5 800,00 грн. Ці витрати доведені та документально підтверджені і не викликають в суду сумнівів.

Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), значенням справи для позивача ОСОБА_9 і відкидає в цій частині заперечення представника відповідача як необґрунтовані, оскільки він помилково вказує про те, що заява про стягнення витрат на правову допомогу подана через систему «Електронний суд», а квитанція АТ «Укрпошта» від 31.10.2025 року (а.с. 140) підтверджує факт надсилання позивачем відповідачу документів на підтвердження суми судових витрат.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заяву представника позивача ОСОБА_9 адвоката Дуткевича М.В. слід задоволити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 5 800,00 грн. відшкодування понесених ним та документально підтверджених витрат на оплату наданих йому послуг з професійної правничої допомоги.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 203,215,1217,1218,1247,1251,1257,1301 ЦК України, керуючись ст.ст. 141,259,263-265,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 27.11.2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Ананевич О.М. і зареєстроване в реєстрі під № 2523, що видано ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування сплаченої суми судового збору в розмірі 1 212,00 грн. (одна тисяча двісті дванадцять гривень) та 5 800,00 грн. (п`ять тисяч вісімсот гривень) відшкодування витрат за надання йому адвокатом Дуткевичем М.В. професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 01.10.1996 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: