Справа №345/5102/25
Провадження № 2/345/2310/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1590,83 грн., яка складається з 1198,36 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з червня 2010 року до квітня 2021 року, інфляційні втрати у розмірі 304,61 грн., 3% річних у розмірі 87,86 грн., а також судові витрати у розмірі 7968,96грн.

Позов мотивує тим, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом. Відповідно до протоколу електронного аукціону №BRD001-UA-226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП ОСОБА_1 14.11.2024 на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено акт про придбання майна на аукціоні.

Згідно Додатку №1 до вказаного Акту зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс» Калуської міської ради. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто є новим кредитором до фізичних осіб боржників за надані послуги з поводження з побутовими відходами згідно з додатком №1 до акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року, зокрема до мешканців за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до Акту звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 проживає одна особа, абонентом є ОСОБА_3 . Акт звірки розрахунків підтверджує, що за період з червня 2010 року до квітня 2021 року (включно) розмір заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами становить 1198,36 грн. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 власником є відповідачка ОСОБА_2 . А тому, з огляду на приписи ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачка є споживачем комунальних послуг.

Оскільки відповідач не погасила дану заборгованість перед позивачем, як правонаступником КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач має право вимагати відшкодування інфляційних витрат, розмір яких склав 304,61 грн. та нарахування 3% річних на суму заборгованості, яка склала 87,86 грн. Відповідач добровільно вказану суму заборгованості не погашає, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачів в примусовому порядку вказану вище заборгованість та судові витрати по справі.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 22.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачка подала до суду відзив на позов. Даний позов не визнає. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2013 року відповідачка отримала спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка складається із 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 33,7 кв.м., житловою 13,3 кв.м., зазначеного в плані літерою «А», сараю, зазначеного в плані літерою «Б», туалету, зазначеного в плані літерою «У». Тобто відповідачка є власником частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідачка наголошує, що інша частина даного будинковолодіння належить ОСОБА_3 та його родині. Про те, що даний будинок складається із двох квартир підтверджується витягами із технічного паспорта на будинок. Відповідачка вказує, що вони з ОСОБА_3 не є членами сім`ї, не є родиною і проживають як сусіди. Кожен із них, як споживач, оплачує за надані їм послуги по окремих особових рахунках. Даний факт підтверджується довідкою №206 від 03.10.2025 року Івано-Франківської філії ТОВ «Газмережі», виданої на ім`я ОСОБА_3 , довідкою про розмір платежів за використання природного газу ОСОБА_2 від 03.10.2025 року, відомостями щодо побутового споживача електроенергією від 11.10.2024 року, 03.10.2025 року.

Відповідачка вказує, що відповідно до довідки про нарахування за послугу з управління побутовими відходами від 03.10.2025 року, виданої ТОВ «Еко-Прикарпаття» вбачається, що її особовий рахунок № НОМЕР_2 . Відповідачка була зареєстрована по АДРЕСА_1 30.07.2024 року. Отже, КП «Екосервіс» надавав їй послуги з 01.08.2024 року, однак боргу перед КП «Екосервіс» відповідачка не має. Також відповідачка зазначає, що на час смерті ОСОБА_4 у нього боргу перед КП «Екосервіс» не було. Позивач підтверджує факт, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий саме на абонента ОСОБА_3 .

Також відповідно до акту №1 про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024 року у переліку фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс», значиться ОСОБА_3 . Тому відповідачка вважає, що у позивача виникло право вимоги саме до ОСОБА_3 , а не до неї, яка жодного відношення до ОСОБА_3 і в той же час послугами КП «Екосервіс» не користувалася. Також позивач не звернув уваги, що відповідачка є власником тільки 1/2 частини будинку, а тому не несе відповідальності щодо невнесення його до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачка наголошує, що не повинна нести відповідальності за борги інших осіб, які не є членами її сім`ї, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представник позивача подав відповідь на відзив. Наголошує, що положення ст.322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані із утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується від ними безпосередньо чи ні. Не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у квартирі не звільняє від обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги.

Також представник позивача зазначає, що згідно з актом звірки розрахунків за особових рахунком № НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , який міститься в матеріалах справи, підтверджує, що КП «Екосервіс» було здійснено нарахування заборгованості відповідно до затверджених рішень виконавчого комітету Калуської міської ради. Отже, наявна заборгованість за послуги з управління побутовими відходами (вивезення та захоронення твердих побутових відходів) підлягає стягненню з відповідача, як споживача за надані послуги КП «Екосервіс». Тому представник позивача просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом.

Відповідно до протоколу електронного аукціону №BRD001-UA-226 від 07.11.2024 переможцем є ФОП ОСОБА_1 , який придбав право вимоги за дебіторською заборгованістю КП «Екосервіс» на 01 липня 2024 року на загальну суму 1834341 грн. 21 коп.

14.11.2024 року на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено Акт про придбання майна на аукціоні, відповідно до якого позивач прийняв у власність дебіторську заборгованість на загальну суму 1834341 грн. 21 коп. на 01 липня 2024 року, що утворилась внаслідок несплати послуг, наданих КП «Екосервіс» з поводження з побутовими відходами. Ціна продажу 91006 грн. 27 коп.

В Додатку №1 до вказаного Акту зазначено, що переможцю аукціону № НОМЕР_3 -UA-226 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 передано право вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з поводження з побутовими відходами за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 .

КП «Екосервіс» здійснювало вивезення та захоронення твердих побутових відходів на території Калуської територіальної громади. Послуги населенню надавались фактично, оскільки КП «Екосервіс» було єдиним виконавцем послуг з вивезення побутових відходів на території Калуської територіальної громади. Тарифи з вивезення побутових відходів на території Калуської територіальної громади затверджувалися рішеннями виконавчого комітету Калуської міської ради.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частина домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; підстава для набуття права власності свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 1521, виданий 18.12.2013 року, видавник: Калуська міська державна нотаріальна контора.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ч.ч.1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

У частині першій статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 9 Закону України статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 , як співвласник житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачем послуг, відтак зобов`язана оплачувати послуги з вивезення побутових відходів, які надавалися виконавцем КП «Екосервіс» за даною адресою. Суду не було надано доказів, що спростовують надання вказаних послуг. Відмови від надання послуг від відповідача не надходило.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

На підставі вимог ст.ст.66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Розмір заборгованості за надані послуги підтверджується актом звірки. Відповідачем не було спростовано розмір визначеної заборгованості в розмірі 1198,36 грн., не надано жодних доказів на спростовування факту надання чи надання не у повному обсязі житлово-комунальних послуг або ж надання цих послуг іншою особою.

Водночас відповідно до статті 360 ЦК України співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

При цьому маються на увазі витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

За таких обставин, оскільки відповідачці належить на праві власності саме 1/2 частина будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , а не окрема квартира як стверджує відповідачка, то відповідно вона зобов`язана нести витрати на утримання даного житла, в тому числі на вивезення побутових відходів, пропорційно до належної їй частки. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 599,18 грн. (1198,36/2).

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з червня 2010 року до 12.09.2025 року, суд звертає увагу на наступне

Відповідно до частини першої статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказані норми права визначають такі ознаки відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі заміни сторони зобов`язання до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Позивачем не надано доказів того, що набуте ним право вимоги заборгованості в сумі включає в себе відповідні нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, акт про придбання майна на аукціоні не передбачає, що позивач набув право вимоги, окрім суми боргу, на такі нарахування.

Отже, позивач набув права на нарахування 3% річних та інфляційних з моменту набуття права вимоги на дебіторську заборгованість КП «Екосервіс», тобто з 14.11.2024 року.

Таким чином, згідно перерахунку розмір, нарахованих за період з 14.11.2024 року до 12.09.2025 року 3% річних складає 12,70 грн., а інфляційних втрат 57,31 грн.

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 599,18 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати у розмірі 57,31 грн., 3% річних у розмірі 12,70 грн., а всього 669,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 409,00 грн. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 319,322, 366, 526, 530,536 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , 669,19 грн. заборгованості, яка складається з 599,18 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат у розмірі 57,31 грн. та 3% річних у розмірі 12,70 грн., а також 409,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.11.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ