"14" листопада 2025 р. Справа № 370/3595/25
Провадження № 2-з/370/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 рік смт. Макарів

Суддя Макарівського районного суду Київської області Бізяєва Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Простибоженко Олег Сергійович, про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провдженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

13.11.2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Простибоженко О.С. звернувся до суду із заявою про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, а саме: - на земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0051, площею 0,2089 га, а також розташований на ній садовий будинок літ. «А», загальною плаощею 225,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 12 листопада 2025 року до Макарівського районного суду Київської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування. У позовній заяві сторона Позивача просить суд: (1) визнати недійсним договір дарування від 23.05.2025, укладений ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0051, площею 0,2089 га, та розташованого на ній садового будинку літ. «А», загальною площею 225,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв. м., адреса: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., (2) Застосувати наслідки недійсності договору дарування від 23.05.2025 та повернути у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,2089 га, та розташований на ній садовий будинок літ. «А», загальною площею 225,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв. м., адреса: АДРЕСА_1 . Як зазначалося у позовній заяві, 23 травня 2025 року укладено договір дарування, серія та номер: 988 (НТС510804, НТС510805), посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., відповідно до якого земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0051, площею 0,2089 га, а також розташований на ній садовий будинок, загальна площа 225,1 кв м., житлова площа 112,8 кв.м., адреса: Київська обл., Макарівський р-н (зараз Фастівський), с/рада Ясногородська (зараз тг Бишівська), передано у власність ОСОБА_2 . Водночас на момент укладення договору дарування Позивач не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання такого правочину недійсним. Позивач намагався врегулювати спірне питання у позасудовому порядку та звернувся 02 липня 2025 року з листом до Відповідачки, у якому, посилаючись на обставини свого психоневрологічного здоров`я, просив розірвати укладений сторонами договір дарування (копія додається). Проте Відповідачка лист Позивача проігнорувала та жодним чином не відреагувала на нього, що і зумовило необхідність захисту прав Позивача у судовому порядку. Такі обставини очевидно свідчать про небажання Відповідачки сприяти у вирішенні ситуації, а також про існування реальної загрози її спроби ухилитися від виконання можливого рішення суду. Зважаючи на зареєстроване право власності на спірне майно на ім`я Відповідачки, у Позивача існують обґрунтовані побоювання, що Відповідачка вдасться до відчуження усього спірного майна, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь Позивача.

Дослідивши заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, дійшов висновку, що заяву позивача про забезпечення позову необхідно повернути заявнику з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення ст. 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Представник позивача просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0051, площею 0,2089 га, а також розташований на ній садовий будинок літ. «А», загальною плаощею 225,10 кв.м., житловою площею 112,80 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

В матеріалах заяви доказів, які б підтверджували відомості щодо перебування вказаного майна у власності ОСОБА_2 відсутні.

Крім того всупереч вимогам п. п. 2, 6 ст. 151 ЦПК України позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відтак, оскільки заява про забезпечення позову до відкриття провадження не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суд вважає за необхідне її повернути.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 151, 152, 259 - 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Простибоженко Олег Сергійович повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.О. Бізяєва