Справа № 373/3027/25
Номер провадження 2/373/1604/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21 листопада 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді Хасанової В.В.,

за участю

секретаря судового засідання Шинкаренко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Кудіної А.В. 02.10.2025 звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024 у загальному розмірі 23 445,00 грн, а також понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 01.01.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 473409276.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» передається право вимоги до кредиторів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції.

Відповідно до реєстру боржників № 274 від 05.03.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024.

27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 23 445,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 18 445,00 грн заборгованість за відсотками.

Ухвалою від 10.10.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, оскільки останньою відомою адресою місця проживання або перебування відповідача була АДРЕСА_1 . За даними Єдиного державного демографічного реєстру № 1850601 від 03.10.2025 ОСОБА_1 з 02.09.2024 знятий з реєстрації за вказаною адресою.

Представник позивача в судове засідання не з?явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі, в якому вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Направлене поштове відправлення за останньою відомою зареєстрованою адресою місця проживання повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про дату, час і місце розгляду справи відповідач двічі повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 01.01.2024 укладено договір кредитної лінії № 473409276. Відповідно до умов договору (п. 2.1) товариство надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Умовами договору п. 8.3.1 встановлено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, який становить 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п. 3.1). За період від дати видачі кредиту до 31.01.2024 включно (дисконтний період) проценти нараховуються за процентною ставкою 879, 65 % річних, що становить 2,41 % від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка).

У разі якщо позичальник вчинить дії щодо продовження дисконтного періоду, за період з наступного дня після 31.01.2024 проценти нараховуються за ставкою 879, 65 % річних, що становить 2,41 % від суми кредиту за кожний день користування ним (індивідуальна процентна ставка), що врегульовано п. 8.3.2 Договору.

Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1 087,7 % річних, що становить 2,98 % в день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним (п. 8.4 Договору).

За умовами Договору п. 5.1 кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної картки 4441-11хх-хххх-3387.

Відповідно до розділу 4 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

З копії платіжного доручення, встановлено, що 01.01.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 на банківську картку № НОМЕР_1 хх-хххх-3387 було перераховано 5 000,00 грн згідно договору № 473409276 від 01.01.2024. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.

Додано додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, яка була укладена між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції. Згідно п. 2.1 Договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах визначених Договором. Належна до сплати ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується ТОВ «Таліон Плюс» в порядку погодженому сторонами у відповідному реєстрі прав вимоги (п. 3.1.2). Відповідно до п. 3.1.3 фінансування сплачується ТОВ «Таліон Плюс» на банківський рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Порядок відступлення права вимоги за договором передбачає, що наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги (п. 4.1).

Пунктом 8.2 Договору факторингу визначено, що строк цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Представником позивача додано розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024 укладеного з ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 05.03.2024. В розрахунку відображено, що відповідачем було сплачено на погашення заборгованості за кредитом 45,00 грн. В кінцевому результаті визначено заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн та заборгованість за процентами 7 820,00 грн, що становить загальний розмір 12 820,00 грн.

27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/0225-01, за умовами якого (п. 2.1) ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах визначених договором.

З платіжної інструкції № 22464 від 03.03.2025 встановлено факт передачі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 за реєстром прав вимоги № 1 від 27.02.2025.

Згідно Витягу з Реєстру прав вимог № 1 від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 за номером 3646 зазначено ОСОБА_1 , з яким укладено кредитний договір № 473409276 від 01.01.2024, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 23 445,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за кредитом; 18 445,00 грн заборгованість за процентами.

Представником позивача додано розрахунок заборгованість ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором за період з 06.03.2024 по 27.02.2025, що містить аналогічні відомості, які відображені у Витягу з Реєстру боржників № 1 від 27.02.2025.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного.

Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК).

Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема: умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

До позову представником позивача додано кредитний договір, яким визначено основні істотні умови характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, та інші умови кредитування.

Надання кредиту відповідачу ОСОБА_1 здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку він зазначив при укладенні кредитного договору, що встановлено з платіжного доручення від 01.01.2024.

Отже, зазначений вище кредитний договір є укладеним на умовах, що зазначені у Договорі.

Проте, представником позивача не долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону товариством з обмеженою відповідальністю «ФК « Європейська агенція з повернення боргів» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024.

Позивач, обґрунтовуючи наявність у нього порушеного права, як підставу для звернення з позовом до суду, в позовній заяві фактично вказує, що він на підставі, укладеного з ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, є правонаступником у правах вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024.

В свою чергу ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 укладеного 28.11.2018 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020, відповідно до якої сторони дійшли згоди про виклад тексту договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024 відповідно до реєстру боржників № 274 від 05.03.2024.

Проте, як вбачається із поданих представником позивача доказів, а самедодаткової угоди № 26 від 31.12.2020, якою викладено текст договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, право вимоги первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до правонаступника ТОВ «Таліон Плюс», задовго до укладення кредитного договору № 473409276 від 01.01.2024. Окрім того, п. 8.2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції визначено, що строк цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Отже, за договором факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 було здійснено передачу права невизначених вимог, оскільки на момент його укладення у ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачем. За договором факторингу право вимоги є похідним від кредитного договору, тому договір факторингу не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги, тим більше його термін дії закінчився 31.12.2021.

З огляду на вищевикладене, хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17).

Правовідносини ? одна з основоположних категорій права, структуру якої складають: учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах); об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин); зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників). Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.

Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

За змістом норм п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Дана позиція висловлена ВП ВС у постанові від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20. І хоча справа, яку розглядала ВП ВС, стосувалася інших правовідносин, суд вважає за можливе та доцільне взяти до уваги висновки, які стосуються лише підстав та умов заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Окрім того, на підтвердження факту переходу від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, позивачем не надано витяг з реєстру прав вимог. Також суду не надано доказів (платіжного доручення, квитанції тощо) на підтвердження виконання Фактором ТОВ «Таліон Плюс» умов Договору факторингу в частині сплати Клієнту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ціни придбання прав вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, як передбачено розділом 3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Таким чином, суд встановив відсутність необхідних відомостей та доказів на підтвердження фактичного та дійсного (реального) переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 від первісного кредитора ТОВ «ФК «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», у відповідності до умов договору факторингу та вимог закону. Тому таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

В зв`язку з наведеним, суд доходить висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором № 473409276 від 01.01.2024.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В.Хасанова