ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5640/25
Провадження № 2-к/362/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Медведєв К.В.,

за участі секретаря Рицької Г.О.,

представника особи, що подала клопотання адвоката Діденко В.Є. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 подану представником адвокатом Діденко Володимиром Євгеновичем до боржника ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

в с т а н о в и в:

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання, в якому порушено питання про надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення Земельного суду м. Деггендорф, Федеративна Республіка Німеччина від 14.11.2024 у справі № 33 О 112/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про стягнення на користь позивача 20 000 євро боргу за договором позики та додатково 1295,43 євро процентів з 29.03.2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що рішенням Земельного суду м. Деггендорф від 14.11.2024 у справі № 33 О 112/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 стягнуто за договором позики на користь позивача 20 000 євро боргу та додатково 1295,43 євро процентів. Зазначене рішення відповідачкою добровільно не виконане. Відповідачка виїхала з Федеративної Республіки Німеччини та в цей час перебуває в Україні. В заяві зазначено, що згідно Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно де пошук здійснено за РНОКПП боржниці НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 належить 1/2 частка житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Також в заяві зазначено, що згідно роздруківки з сайту судової влади за пошуком « ОСОБА_5 » знайдено цивільну справу про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_4 - № 362/3024/13-ц. Згідно роздруківки тексту рішення суду з реєстру рішення суду від 08.08.2013 у справі № 362/3024/13-ц в резолютивній частині вказано «після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1 змінити на ОСОБА_6 », тому, за твердженням заявника, вказані документи дозволяють ототожнити власницю майна за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та боржницю ОСОБА_2 .

Суд на виконання ч.ч. 1, 2 ст. 467 ЦПК України листом від 25.07.2025 направив лист ОСОБА_2 за адресою її реєстрації місця проживання і запропонував їй у місячний строк подати можливі заперечення проти клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме рішення Земельного суду м. Деггендорф від 14.11.2024 у справі №33 О 112/24.

Вказаний лист повернувся до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. З урахуванням ч. 9 ст. 10, ч. 8 ст. 128 ЦПК України зазначений лист вважається врученим.

Ухвалою від 18.09.2025 призначено засідання у цивільній справі на 09.10.2025.

Судове засідання 09.10.2025 відкладалось на 18.11.2025.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Діденко В.Є. клопотання підтримав, просив його задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 вважається повідомленою належним чином.

Розглянувши клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 23.01.2025 оголошено рішення Земельного суду м. Деггендорф (ФРН) у справі № 33 О 112/24 за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до відповідачки ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ). Земельним судом м. Деггендорф (ФРН) вирішено, що відповідачка зобов`язується сплатити позивачу 20000,00 євро разом з відсотками у розмірі 5 процентних пунктів понад базову процентну ставку, починаючи з 01.01.2024, а також додатково 1295,43 євро разом із відсотками у розмірі 5 процентних пунктів понад базову ставку з 29.03.2024.

У рішенні зазначено, що у справі приймав участь представник ОСОБА_7 за довіреністю, і воно набрало законної сили 28.02.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право » в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Між Україною та Федеративною Республікою Німеччина відсутній міжнародний договір, який би передбачав порядок визнання і виконання іноземних рішень.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Виходячи з вказаної норми суд вважає за необхідне виходити з принципу взаємності, який існує, оскільки інше не було доведено.

Згідно перекладу рішення Земельного суду м. Деггендорф, в зазначеному рішенні зазначено ім`я відповідача у справі « ОСОБА_8 ». Інших ідентифікуючих ознак відповідача (наприклад по батькові, РНОКПП або інших) не зазначено.

Жодного доказу стосовно того, що « ОСОБА_8 », яка зазначена як відповідач в рішенні Земельного суду м. Деггендорф, має по батькові саме « ОСОБА_9 », як стверджує заявник, до клопотання не додано. Як не додано доказів, що фізична особа на ім`я « ОСОБА_8 », яка визначена як відповідач в рішенні Земельного суду м. Деггендорф (ФРН) у справі № 33 О 112/24, має РНОКПП саме НОМЕР_1 . Не містить таких доказів і додатки до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Більш того, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду побудовано на припущеннях, що фізична особа на ім`я « ОСОБА_8 », яка вказана в рішенні Земельного суду м. Деггендорф, є тотожною з фізичними особами на ім`я « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_4 », які можуть зустрічатися в документах виданих на території України.

Проте клопотання містить лише умовивід і припущення, що « ОСОБА_10 » і « ОСОБА_6 » є різними прізвищами однієї і тієї ж особи, а боржниця має по-батькові « ОСОБА_9 ». Такі докази до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не додано.

Обґрунтування заяви зводиться до того, що « ОСОБА_8 », яка вказана як відповідач в рішенні Земельного суду м. Деггендорф, є тотожною з фізичними особами на ім`я « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_4 ».

Існування збігу між прізвищем та ім`ям боржника за рішенням іноземного суду з прізвищем та ім`ям іншою особою не дає підстав для ототожнення цих осіб. А отже, заявником не доведено, що саме ОСОБА_8 , яка вказана в рішенні Земельного суду м. Деггендорф, має інше ім`я - ОСОБА_4 , якій на праві власності належить нерухоме майно в межах юрисдикції Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Більш того, процесуальний порядок надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, полягає в оцінки достатності документів для надання або ненадання такого дозволу, при цьому заява про надання відповідного дозволу зводиться до обґрунтування, що рішення Земельного суду м. Деггендорф (ФРН) у справі № 33 О 112/24 має бути виконане на території України стосовно особи, яка має відмінне ім`я від того, яке зазначене у згаданому рішенні суду, в якості відповідача.

Тому, задоволення клопотання і звернення стягнення на майно, власником якого є особа з іншим ім`ям ніж зазначено в рішенні Земельного суду м. Деггендорф порушить права ОСОБА_4 .

Крім того, суд не може зрозуміти послідовність дій представника, які привели його від існуючої інформації про боржника « ОСОБА_8 » до « ОСОБА_4 ».

Суд виходить з того, що під час розгляду клопотання суд обмежений саме змістом рішення іноземного суду, дозвіл на примусове виконання якого в Україні поставлено в клопотанні. Суд виходить з особи боржника, яка визначена в цьому рішенні іноземного суду, і суд позбавлений можливості розповсюджувати обов`язки боржника за рішенням іноземного суду на осіб, які безпосередньо не зазначені в такому рішенні іноземного суду. Тому надання дозволу на виконання згаданого рішення іноземного суду суперечитиме нормам глави 1 розділу ІХ ЦПК України.

Процесуальним законом не передбачено під час розгляду клопотання вирішувати будь-які спірні питання, які виходять за межі змісту рішення іноземного суду, в тому числі встановлювати юридичні факти, які пов`язані із встановленням тотожності боржника зазначеного в рішенні іноземного суду з іншою особою, яка має інше ім`я тощо.

Очевидно, що ототожнення особи боржника, визначеного в рішенні іноземного суду, з іншою особою, яка має інше ім`я загрожує інтересам України в контексті норм що регулюють гарантії права власності та недопустимість свавільного втручання в таке право осіб, ім`я яких не зазначено в рішенні іноземного суду. Така позиція суду кореспондується з вимогами ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Більш того, саме імені " ОСОБА_2 ", стосовно якої заявник просить суд надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду, в судовому рішенні іноземного суду не зазначено, що може свідчити про те, що особа саме з таким іменем була позбавлена взяти участь у судовому прорцесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 462-470 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне текст ухвали виготовлено 18.11.2025.

Суддя Медведєв К.В.