Провадження 2/193/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 листопада 2025 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Кравченко Н.О.,

при секретарі Ратушної В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ковалик М.Ф.,

представника відповідача Поуха Д.А.,

представника третьої особи Кропова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АГРО МАКСІМУС, третя особа ФГ «Агро-лідер С», про визнання відсутнім права оренди, повернення земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного суду через свого представника адвоката Ковалик М.Ф. з цивільним позовом до відповідача ТОВ «АГРО МАКСІМУС». про визнання відсутнім права оренди, повернення земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог Позивачем, ОСОБА_1 , представником, адвокатом Ковалик Мариною Федорівною зазначено, що Позивач звернувся до суду з тих підстав, що йому стало відомо про порушення його прав власності щодо безперешкодного користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 та площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, що знаходяться на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, а саме реєстрація в реєстрі речових прав договорів оренди землі від 25.08.2016 року, укладених нібито між ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО МАКСІМУС, але які Позивач не підписував та не погоджував, а відтак вважає, що відсутнє право оренди ТОВ «АГРО МАКСІМУС на зазначені земельні ділянки.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, прохали його задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснив, що на час ухвалення рішення суду по справі №193/1573/16-ц про розірвання договорів оренди з ФГ «Сім вітрів», станом на 26 жовтня 2016 року, спірні договори з ТОВ «АГРО МАКСІМУС» були вже зареєстровані, що на його думку може свідчить про те, що на момент укладання договорів в серпні 2016 року та реєстрації у вересні 2016 року, дія попередніх договорів не була припинена. В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 також пояснив, що про існування цивільної справи №193/1573/16-ц, яка розглядалася в його інтересах, подано позовну заяву про розірвання договорів оренди земельної ділянки від 02 березня 2009 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сім вітрів», він нічого не знав, дізнався про зазначену справи під час розгляду апеляційної скарги поданої на рішення по справі N 193/148/21, відповідно вважав, що договори з ФГ «СІМ ВІТРІВ» діючі. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що немає жодного відношення до м. П`ятихатки Дніпропетровської області, весь час проживав і працював у селищі Софіївка Дніпропетровської області, при цьому судовий збір по справі №193/1573/16-ц за подачу до суду, поданої нібито від нього позовної заяви до ФГ «СІМ ВІТРІВ» сплачено, згідно квитанції в м. П`ятихатки. Тому вважає, що без його участі та відома була розглянута зазначена справи, і йому не були відомі наслідки її розгляду. Також пояснив, що в 2016 році отримував орендну плату від бухгалтера, дійсно його колишньої дружини, яка працювала в ФГ «СІМ ВІТРІВ» по договору оренди укладених саме з ФГ «СІМ ВІТРІВ», за місцем знаходження саме даного господарства на території польової бригади в с. Любимівка Криворізького району Дніпропетровської області і навіть не підозрював, що ТОВ «АГРО МАКСІМУС» користується його земельними ділянками, а з урахуванням того, що ТОВ «АГРО МАКСІМУС» перейшло майно ФГ «СІМ ВІТРІВ», про що йому не було відомо, останні могли навмисно ввести його в оману з ціллю приховування факту реєстрації договорів. Також, ОСОБА_1 повідомив та надав суду пояснення, що він нічого не знав про укладання нових договорів, а саме суборенди між ТОВ «АГРО МАКСИМУС» та ФГ «Агро-лідер С» від 15.03.2018 року, у витягах відсутня інформація щодо реєстрації зазначених договорів в Державному реєстрі, отриманих ним, як власником земельної ділянки. Позивач відповідно до позовної заяви зазначає, що не підписував жодного договору оренди земельних ділянок з ТОВ «АГРО МАКСІМУС», та зазначає що зазначені обставини встановленні висновками судової експертизи під час розгляду цивільної справи Софіївським районним судом № 193/148/21.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, прохав в їх задоволенні відмовити, згідно наданого відзиву просить врахувати строки позовної давності, які вважає порушеними з огляду на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в березні 2024 року, а договори оренди було укладено в серпні 2016 року. Також зазначає, що ОСОБА_1 , був обізнаний з умовами договорів оренди земельних ділянок та прийняв їх умови, так як отримував орендну плату, що доводить письмовим повідомленням, яке направлено поштовою кореспонденцією на ім`я ОСОБА_1 з пропозицією отримати оплату по договорам оренди земельних ділянок. Представником ТОВ «АГРО МАКСІМУС» не надано суду пояснень щодо укладення договорів суборенди між ТОВ «АГРО МАКСІМУС» з ФГ «Агро-лідер С» 15.03.2018 року, при цьому зазначив, що на ОСОБА_1 зобов`язаний був простежувати інформацію по своїм земельним ділянка, так як всі відомості містяться в реєстрі речових прав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що на цей час працює ТОВ «Скорпіон Агро» головним бухгалтером. Засновником товариства є ОСОБА_3 до групи компаній входять ТОВ «АГРО МАКСІМУС», ТОВ «Сім вітрів», ТОВ «Сім вітрів К», ТОВ «Скорпіон Агро», ТОВ «Агролідер С»., вона працює на компанію з 2014 року. В 2016 році допомагала вести бухгалтерський облік, у зв`язку з цим була присутня при отриманні ОСОБА_1 орендної плати. Його знає, оскільки його колишня дружина працювала на той час бухгалтером ТОВ «АГРО МАКСІМУС», який є правонаступником ТОВ «Сім вітрів» та ФГ «Сім вітрів». Видача пайових відбувалася на території польової бригади в с. Любимівка Криворізького району Дніпропетровської області. у 2014 році засновник ФГ «Сім вітрів» помер і пайщики не отримували орендну плату, у зв`язку із чим дане господарство увійшло до ТОВ «АГРО МАКСІМУС». Пайовиків ТОВ «АГРО МАКСІМУС» обслуговувала на той момент вже колишня дружина позивача - ОСОБА_4 , оскільки була уповноваженою по паям. В 2017 році також вона обслуговувала пайщиків. ОСОБА_4 в ТОВ «Сім вітрів» не працювала. Саме вона показала свідку свого колишнього чоловіка. Також, він був дуже голосний і, вона його запам`ятала, мав на кожне питання свою думку. Також, свідок пояснила, що ОСОБА_1 у її присутності звертався до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 засновників товариств про допомогу на лікування в конторі с. Любимівка. Йому допомогли особистими грошовими коштами, без оформлення. ЄДРПОУ ТОВ «Сім вітрів» під час зміни назви на ТОВ «Агромаксімус» не змінився. Пайщики можуть отримати орендну плату у будь-який час, навіть через кілька років. Також, свідок ОСОБА_2 підтвердила, що поштове відділення , з якого було оплачено судовий збір у справі 193/1573/16-ц дійсно знаходиться рядом із офісом їхньої компаній у м. П`ятихатки.

На пояснення свідка позивач пояснив, що даного свідка ніколи не бачив і гроші на лікування не отримував. Позивач також пояснив, що не бажав здавати в оренду ОСОБА_3 або ОСОБА_7 в оренду свої паї. Однак, йому у 2016 році на зборах орендодавців та орендаря, ОСОБА_3 пояснив, що його договір, укладений із ТОВ «Сім вітрів» дійсний до 2019 року.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2024 року матеріали цивільної справи передані на розгляд судді Кравченко Н.О.

Позов ОСОБА_1 не відповідав вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а тому за ухвалою судді від 26 березня 2024 року був залишений без руху.

28 березня 2024 року на адресу суду на виконання вищевказаної ухвали суду від позивача надійшли документи, які свідчать про усунення недоліків.

Одночасно із позовом до суду подано клопотання про забезпечення позову 31.05.2024 року.

Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2024 року у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами розгляду та призначено підготовчий судовий розгляд.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року позовну заяву третьої особи ОСОБА_8 залишено без руху.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового слухання, відмовлено в задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи ОСОБА_8 , відмовлено у прийнятті до спільного розгляду позовної заяви третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , ТОВ «Агро Максімус» про визнання сервітуту із даним позовом.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 року залучено у якості третьої особи ФГ «Агро-лідер С», у зв`язку із чим судом прийнято рішення про повернення до стадії підготовчого розгляду.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АГРО МАКСІМУС», третя особа на боці відповідача ФГ «Агро-лідер С», про визнання відсутнім права оренди до судового розгляду на раніше узгоджену дату - 30 вересня 2025 року о 13-30 год., та у зв`язку з неявкою Відповідача по справі відкладено на 15 жовтня 2025 року.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо відомостей про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно від 01.10.2025 року, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок загальною площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020(на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.04.2011 року серії ЯЛ №047209), загальною площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.04.2011 року серії ЯЛ №047209)та загальною площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023 (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.09.2004 року серії ДП №018891), що знаходяться на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області (том 2 а.с. 77-98) .

Згідно вищезазначених Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо відомостей про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно від 01.10.2025 року в розділі відомостей про оренду, суборенду згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно зазначені відомості про користувача, Орендаря Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС», дата державної реєстрації оренди 12 вересня 2016 року, строк дії речового права 10 років.

Судом витребуванні та дослідженні матеріали цивільної справи Софіївського районного суду Дніпропетровської області № 193/148/21 в судовому засіданні. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 16 липня 2021 року за №СЕ-19/104-21/19069-ПЧ встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» у договорах оренди землі від 25 серпня 2016 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО МАКСІМУС», щодо земельної ділянки площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, щодо земельної ділянки площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021, а також щодо земельної ділянки площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_1 як в договорах, наданих позивачем, так і в договорах, наданих відповідачем.

Дослідивши рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року по справі № 193/148/21 суд також встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом повернення їх власнику, задоволені в наступному:

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками: площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 та площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Софіївської селищної ради Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, шляхом повернення цих земельних ділянок їх власнику - ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338970 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342381 від 12.09.2016.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 від 25.08.2016, здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 16338584 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за № 31341963 від 12.09.2016.

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338782 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342171 від 12.09.2016.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на оплату судового збору та проведення судової експертизи, у загальному розмірі 11 133 (одинадцять тисяч сто тридцять три) гривні 70 коп.

Згідно постанови від 20 червня 2023 року по справі № 193/148/21 Дніпровського апеляційного суду рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» про усунення перешкод у користуванні майном, повернення земельної ділянки в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» судові витрати понесені на оплату судового збору та проведення судової почеркознавчої експертизи, у загальному розмірі 23 896,22 грн. (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто шість гривень двадцять дві копійки).

Згідно Постанови ВС від 06 березня 2024 року справа № 193/148/21 провадження No 61-11098св23 касаційну скаргу задоволено частково. В зазначеній постанові, колегія Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, посилаючись на постанову від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22 Великої Палати Верховного Суду, зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому, належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача, зробила висновок, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу

Крім того, судом прийнято до уваги посилання колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судув постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Великої Палати Верховного Суду щодо дослідження добросовісної поведінки ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО МАКСІМУС», яку рекомендовано встановлювати при розгляді справи про відсутність права оренди та витребувано з метою дослідження цивільну справу №193/1573/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Сім вітрів", Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (відділ з питань державної реєстрації); треті особи без самостійних вимог: відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Оріон" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-21/19069-ПЧ від 16.07.2021 року № 1942-22 від 16.01.2023 у даній справі від 16 липня 2021 року підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» у договорах оренди землі від 25 серпня 2916 року , укладених між ОСОБА_1 , та ТОВ «АГРО МАКСІМУС», щодо земельної ділянки площею 8,25 га з кадастровим номером :02:003:0020, щодо земельної ділянки площею 8,37га з кадастровим номером :02:003:0021 та земельної ділянки площею 9,64га з кадастровим номером :02:003:0023 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_1 .

Згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи , не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторони висновки експертизи не оспорюють.

Судом досліджено рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року відповідно до якого, суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , розірвано договір оренди земельної ділянки №10 від 02 березня 2009 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сім вітрів», площею 9,6400 га, кадастровий номер -02-003-0023, на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сім вітрів», площею 8,2500 га, кадастровий номер -02-003-0020, на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Сім вітрів», площею 8,3700 га, кадастровий номер -02-003-0021, на території Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Підставою для звернення до суду з позовом у справі №193/1573/16-ц стало те, що з жовтня 2014 року, без згоди позивача ФГ "Сім вітрів" передало земельні ділянки позивача в суборенду СТОВ "Оріон" на строк до 1 вересня 2023 року, згідно Договору суборенди земельної ділянки від 3 жовтня 2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 25 жовтня 2014 року.

При цьому, судом також встановлено, що згідно матеріалів зазначеної вище справи, ОСОБА_1 з позовом до ФГ «Сім вітрів» звернувся до суду 03 серпня 2016 року. Договори оренди трьох земельних ділянок з кадастровими номерами: -02-003-0020; -02-003-0021; -02-003-0023, які оскаржує позивач, у даній справі, укладені 25 серпня 2016 року, зареєстровані в реєстрі 25 вересня 2016 року. Судом досліджено заяву ОСОБА_1 , яка міститься в матеріалах цивільної справи №193/1573/16-ц від 25 квітня 2023 року, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 , копію рішення отримав з матеріалами справи ознайомився 25 квітня 2023 року.

Також, досліджено матеріали цивільної справи №193/1573/16-ц, а саме, позовна заява про розірвання договору оренди від 08 серпня 2016 року за підписом ОСОБА_1 , яку за поясненнями ОСОБА_1 не підписував, і підпис не його, також міститься договір про надання юридичних послуг №93/16 від 20 липня 2016 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Омельченком Юрієм Анатолійовичем, при цьому в матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_9 від 02 серпня 2016 року про отримання судових повісток , повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС повідомлень, на телефонний номер НОМЕР_1 , за підписом ОСОБА_9 , міститься повідомлення про отримання ухвали від 05.08.2016 року за підписом ОСОБА_9 , а також міститься заява від ОСОБА_9 про відкладення судових засідань по 43 справам про розірвання договорів оренди, згідно заяви від 30 вересня 2016 року подану ОСОБА_9 зазначено про розгляд справ, серед яких і справа ОСОБА_1 без участі позивача, тобто окрім позовної заяви за підписом ОСОБА_1 в матеріалах справи не міститься, відповідно про рішення суду ОСОБА_1 дізнався 25 квітня 2023 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про судову справу справи №193/1573/16-ц та винесене рішення згідно матеріалів цивільної справи 513/879/19 (апеляційної скарги) під час апеляційного провадження у 2021 році.

Судом досліджено докази долучені до відзиву, а саме витяги з Державного земельного кадастру по земельним ділянкам, виготовлених на замовлення ТОВ «АГРО МАКСІМУС» відповідно до яких містяться відомості про реєстрацію договору оренди земельної ділянки, площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338970 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342381 від 12.09.2016 р., договору оренди земельної ділянки площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 від 25.08.2016, здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 16338584 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за № 31341963 від 12.09.2016 р., договору оренди земельної ділянки площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338782 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342171 від 12.09.2016 року.

Крім того, міститься запис про реєстрацію договору суборенди між ТОВ «АГРО МАКСІМУС» в особі Хіманіч Сергія Михайловича та Фермерським господарством «Агро-лідер С» в особі голови Хіманіч Сергія Сергійовича від 15 березня 2018 року, умовами якого відповідно до п 1.1. є обов`язок ТОВ «АГРО МАКСІМУС» передати ФГ «Агро-лідер С» 135 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, серед яких зазначено і земельні ділянки належні на праві власності ОСОБА_1 площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021, площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023 та площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020 (том 2 а.с. 13-30).

Згідно п. 2.1., 2.2. Договору суборенди зазначено термін дії договору до 31 грудня 2026 року і у відповідності Договору строк дії прав суборенди на зазначені земельні ділянки становить до 12 вересня 2025 року.

Судом досліджено докази надані до заяви третьої особи ФГ «Агро-лідер С» про вступ у справу як третьої особи, а саме витяги з Державного земельного кадастру, сформовані за запитом від 04 липня 2025 року, відповідно до якого відсутні записи про реєстрацію договору суборенди (т. 2 а.с.7-30)

Також, суд звертає увагу, що сформованих відомостях про речове право від 01.10.2025 року за запитом ОСОБА_1 , міститься запис про користування на підставі договору оренди ТОВ «АГРО МАКСІМУС», дата реєстрації 12 вересня 2016 року.

Відповідно, зазначене може свідчити про те, що ОСОБА_1 не міг знати про передачу його земельних ділянок в суборенду ФГ «Агро-лідер С», а також суд ставить під сумнів доброчесність ТОВ «АГРО МАКСІМУС» щодо поведінки у відношенні власника земельних ділянок, так як згідно умов договору суборенди п. 3.1. передбачено, що Суборендар одноразово сплачує плату за суборенду в розмірі 500, 00 гривен Орендарю за весь період суборендного користування за цим Договором, а п. 3.3. передбачено, що саме Суборендар сплачує орендну плату за користування зазначеними в договорі земельними ділянками Власникам земельних ділянок щороку в розрахунку за одну земельну ділянку у розмірі 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, обчислення орендної плати відбувається з урахування коефіцієнту індексу грошової оцінки землі згідно законодавства України на дату її виплати, враховуючи не виплачену орендну плату. П. 3.4. Договору передбачена грошова форма виплати орендної плати.

Як зазначено в додаткових поясненнях позивача, оподаткування по земельним ділянкам, належним саме ОСОБА_1 здійснюється ФГ «Агро-лідер С», доказів не надано.

Доказів здійснення оплати за користування земельними ділянками, належними на праві власності ОСОБА_1 , ФГ «Агро-лідер С» не надано, як і не надано пояснень щодо направлення повідомлень з пропозицією надати рахунки чи отримати згідно відомостей орендну плату ОСОБА_1 .

Згідно ст. 8 ЗУ «Про оренду землі» в редакції на час укладення договору суборенди

Орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально.

Передача в суборенду земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, забороняється.

Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Якщо орендарем земельної ділянки є ініціатор створення індустріального парку, така земельна ділянка або її частини передаються ним у суборенду учасникам індустріального парку відповідно до земельного законодавства України без попереднього погодження з орендодавцем, якщо це не суперечить договору оренди такої земельної ділянки.

Зі змісту досліджених договорів оренди щодо земельних ділянок, які є власністю позивача, судом встановлено, що право орендаря щодо передачі третім особам в суборенду не передбачено, доказів повідомлення про його укладення власнику не направлено, що доводить неправомірність укладення даного договору та свідчить про неналежну поведінку відповідача ТОВ «АГРО МАКСІМУС». А так само і строк дії договору суборенди до 31.12.2026 року, який визначено всупереч ч. 3 ст.8 ЗУ «Про оренду землі» і не може перевищувати строк дії основного договору оренди землі і, за наявності такого договору ТОВ «АГРО МАКСІМУС» не зможе виконати вимоги ч. 8 Договору оренди землі від 25.08.2016 року вчасно повернути земельну ділянку власнику.

З огляду на зазначене, судом досліджено надані до суду та витребувані докази по справі, отримано пояснення сторін та свідків, з метою встановлення можливої недоброчесної поведінки ОСОБА_1 , при цьому встановлено доказами наявність недоброчесної поведінки саме орендаря ТОВ «АГРО МАКСІМУС», які полягають у передачі в суборенду земельної ділянки без письмового повідомлення власника ОСОБА_1 , що не передбачено договором оренди від 25 серпня 2016 року, відсутності підтвердження здійснення оплати за користування земельними ділянками та відсутності доказів обізнаності ОСОБА_1 про покладення обов`язку здійснення оплати за користування земельними ділянками, третьою особою ФГ «Агро-лідер С», встановлення незаконного строку суборенди.

Також, згідно досліджених документів, судом встановлено, що основний договір оренди земельних ділянок від 26.08.2016 року укладений у період дії попереднього договору оренди земельних ділянок від 01.03.2013 року та № 10 від 02.03.2009 року між ОСОБА_1 та ФГ «СІМ ВІТРІВ» на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 та площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, що знаходяться на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, оскільки укладення договорів 25.08.2016 рік, реєстрація оспорюваних договорів 25.09.2016 року, тоді як рішення про розірвання попередніх договорів відбулося 26.10.2016 та набрало законної сили 26 листопада 2016 року. На це час не оспорено.

Представником відповідача ТОВ «АГРО МАКСІМУС» та представником третьої особи-суборендаря ТОВ «АГРО-ЛІДЕР-С» не надано пояснень та доказів з приводу виконання договорів оренди від 25.08.2016 року договорів суборенди від 15.03.2018 перед ОСОБА_1 , обробки земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 .

Пояснень щодо таких дій представником позивача не надано. Суд вважає, що вищевикладене також свідчить про недоброчесну поведінку відповідача ТОВ «АГРО МАКСІМУС».

Суперечлива поведінка відповідача ТОВ «АГРО МАКСІМУС» та третьої особи ТОВ «АГРО-ЛІДЕР-С» вбачається з вступу у дану справу в якості третьої особи, оскільки дані товариства є членами єдиної компанії та враховуючи укладений договір суборенди у 2018 році жодним чином не довели це при розгляді цивільної справи 193/148/21 та не повідомили сторони та суд про зміни умов оспорюваних договорів оренди землі.

Суд критично ставиться до факту надіслання відповідачем ТОВ «АГРО МАКСІМУС» поштового повідомлення про необхідність отримання орендної плати ОСОБА_10 у 2020 році, оскільки у 2020 році земельні ділянки вже як з 15.02.2018 року знаходились в суборенді, і виконувати оплату за оренду землі у зміненому порядку повинен ТОВ «АГРО-ЛІДЕР-С».

Така системна поведінка відповідача, а також те, що засновниками товариств та фермерських господарств є та сама особа ОСОБА_3 , може свідчити про відсутність чіткої обізнаності ОСОБА_1 про орендаря у період з 2016 по 2019 роки, у період дії договорів, укладених ним у 2009 та 2013 роках.

Суд критично ставиться до свідчень ОСОБА_2 та не бере їх до уваги в частині доведення обов`язкової обізнаності ОСОБА_1 в отриманні орендної плати саме від ТОВ «АГРО МАКСІМУС», оскільки даний свідок, допитаний за клопотанням відповідача, згідно її пояснень, на цей час працює ТОВ «Скорпіон Агро» головним бухгалтером, яке входить до групи компаній разом з ТОВ «Агромаксімус», ТОВ «Сім вітрів», ТОВ «Сім вітрів К», ТОВ «Скорпіон Агро», ТОВ «Агролідер С», що ставить особу у залежність від роботодавця та може вказувати на можливу упередженість. Отже, хоча свідчення працівника є допустимим доказом, суд повинен оцінити його об`єктивність і врахувати можливий вплив трудових відносин на правдивість показань.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до ч.1,3,4 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним з моменту такої реєстрації. У зв`язку з відсутністю державної реєстрації договір не є укладеним. В той же час, відповідно до змісту ст. 215 ЦК України та роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Враховуючи той факт, що позивач не підписував договору з відповідачем, очевидним є факт відсутності згоди позивача на укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем та погодження істотних умов договору, а також встановлення порушень укладення договорів у період дії інших договорів , що є самостійною підставою для визнання відсутності права оренди, суд приходить до висновку, що договори оренди є не укладеними, а від так і відсутність права оренди у відповідача.

Суд враховує висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладені у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Відповідно, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відсутності права оренди у ТОВ «АГРО МАКСІМУС» , на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 та площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, що знаходяться на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, які зареєстровані реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області про що у Державному реєстрі земель , запис за №16338970, рішення про державну реєстрацію за №31342381 від 12.09.2016 року прийняте ОСОБА_11 , запис за №16338584 та рішення про державну реєстрацію за №31341963 від 12.09.2016 року прийняте ОСОБА_11 , запис за №16338782 та рішення про державну реєстрацію за №31342171 від 12.09.2016 року прийняте ОСОБА_11 .

Також, судом враховано висновки викладені в постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року справа No 193/148/21 провадження No 61-11098св23, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Відповідно до зазначеної постанови, колегія Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, посилаючись на постанову від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому, належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Відповідно, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог про застосування наслідків визнання відсутнім права оренди, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди ТОВ «Агро Максімус» , яке виникло на підставі договору оренди землі від 25 серпня 2025 року на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами №:02:003:0020, площею 8,25 га, на підставі договору оренди землі від 25 серпня 2025 року на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим №:02:003:0021 площею 8,37 га та на підставі договору оренди землі від 25 серпня 2025 року на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим №:02:003:0023 площею 9,64 га, належні на праві власності ОСОБА_1 що знаходяться на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що договір оренди земельної ділянки від 01 серпня 20216 року від 25 серпня 2016 року на земельні ділянки загальною площею 8,37 га, 8,25 га та 9,64 га належних на праві власності ОСОБА_1 , відсутня важлива істотна умов, це погодження договору шляхом його підписання, передбачена ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду №145/2047/16 від 16.06.2020 р. визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Також, судом було роз`яснено, що крім іншого, істотними умовами договору оренди землі є саме волевиявлення особи до укладання такого договору та його фіксація, а також підпис особи, який є невід`ємним елементом письмової форми договору та має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, та забезпечувати їх ідентифікацію.У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права».

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), проте сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає у згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення має бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості

Оскільки відповідно до положень ЗК України, Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права оренди на підставі укладеного договору залежить від державної реєстрації такого права, та з урахуванням існування підстав для визнання договору оренди не укладеним та визнанням відсутності права на оренду у Орендаря, з метою реалізації права на повернення майна, скасування державної реєстрації права оренди за спірними договорами оренди земельних ділянок б/н від 25 серпня 2016 року, суд вважає є похідними від вимоги про визнанням відсутності права на оренду за договорами оренди від 25 серпня 2016 року .

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі No 567/3/22 (провадження No 61-5252сво23) зробив висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім».

Щодо вимог Відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.. 257 ЦПК України загальні строки позовної давності встновлені терміном три роки з дня коли особа дізналася або могла дізнатись про порушення своїх прав.

Судом встановлено, що із позовом про усунення перешкод у користуванні

Посилання представника відповідача на правову позицію ВС викладену в Постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц , від 20.11.2019 року у справі № 507/220/17, 01.02.2023 року реєстр109395252 не може бути застосована при розгляді даного спору, оскільки у зазначених справах при запереченні підписання договорів було встановлено тривале виконання умов договору оренди землі обома сторонами договору і було доведено таке виконання.

При розгляді даної цивільної справи судом встановлено, що після закінчення дії договору між ФГ «СІМ ВІТРІВ» та ОСОБА_1 , а саме з кадастровим номерами №:02:003:0020, площею 8,25 га, укладено 02.03.2009 року; на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим №:02:003:0021 площею 8,37 га укладено 02.03.2009 року;на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим №:02:003:0023 площею 9,64 га укладено 02.03.2009 року виконання умов договорів не виконувалось ані орендарем, ані суборендарем.

І, як встановлено судом, ОСОБА_1 ніколи не виявляв бажання на укладення договорів оренди із ТОВ «АГРО МАКСІМУС» , оспорюючи їх з 2021 року.

01.03.2013 року в дані договори було внесено зміни, а саме п. 8 договору викладений в наступній редакції: договір укладений на 10 років з моменту реєстрації договору (внесення змін 01.03.2013 року), яке рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області розірвано.

Таким чином, діючим залишилися договори від 02.03.2009 року зі строком дії 10 років, кінець строку 01.03.2019 року.

Згідно матеріалів цивільної справи № 2/193/247/21 первісно позивач звернувся із позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою 15.02.2021 року та зазначав, що договори з ТОВ « АГРО МАКСІМУС» 25.08.2016 року не підписував. В позові зазначено, що у 2016-2017 роках ОСОБА_1 , надавалися на огляд спірні договори, однак він їх не підписував і чекав закінчення дії укладених договорів, а саме - 01.03.2019 року. В подальшому, при поданні позову у цивільній справі № 2/193/247/21 ним долучено копії оспорюваних договорів від 25.08.2016року. Тобто, судом встановлено, що на час подання позову у даній справі, а саме 15.02.2021 року ОСОБА_1 був обізнаний про існування спірних договорів, оскільки до позову було додано копії примірників спірних договорів та копії інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Розгляд даної цивільної справи закінчений винесенням Постанови ВСУ від 06.03.2024 року. Згідно резолютивної частини постанови : постанову Дніпровського апеляційного суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 залишено без змін, однак з підстав неналежного способу захисту, при цьому вказавши позивачу, що належним способом захисту буде звернення до суду з іншим позовом про відсутність права оренди.

З даним позовом позивач звернувся 22.03.2024 року.

Суд вважає, що строки позовної давності не порушені, оскільки завданням цивільного судочинства та принципу верховенства права суд повинен захистити порушене право у спосіб , визначений законом. Відмовляючи у задоволенні позову з підстав невірного обраного способу захисту, враховуючи зміни правових позицій, суди змушують осіб звертатись до суду знов і знов, що є неприпустимим. І, відповідно за результатами таких дій застосувати положення ст.. 257 ЦПК України не буде відповідати завданням цивільного судочинства щодо обов`язку суду ефективно та своєчасно вирішити спір з дотриманням принципу верховенства права.

Оспорювані договори на момент подання позову не припинили свою дію.

Відповідно до ст.. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.. 374 ЦК України, суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

ОСОБА_1 , як власник майна (земельних ділянок) звернутися до суду з позовом обравши інший спосіб захисту з урахування позиції Верховного суду України, в наслідок розгляду справи, що стосувалась оскарження права на користування земельними ділянками ТОВ «АГРО МАКСІМУС», а відтак спір стосується відновлення прав ОСОБА_1 щодо земельних ділянок та договору, який вже був предметом спору, відповідно заявлена Відповідачем позовна давність до вимог про відсутності права оренди ТОВ «АГРО МАКСІМУС» не може бути застосована, так як позивач своєчасно звернувся з позовом до суду і на час розгляду його справи діяла усталена практика відповідно до якої містився висновок про належний спосіб захисту саме шляхом усунення перешкод в користуванні майном, зміна практики суду не може впливати на право звернення особи до суду і бути перешкодою в доступі до правосуддя.

Зі змісту п. 3 ч. 2 ст.16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Таким чином, оскільки в суді відповідач ТОВ «АГРО МАКСІМУС» не довів, з наданням належних та допустимих доказів, факту укладення з позивачем договорів оренди земельних ділянок, які слугувала підставою реєстрації права оренди, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права оренди і необхідності їх задоволення.

Сумнівів у законності висновків проведеної судової почеркознавчої експертизи були досліджені судом першої і апеляційної інстанції у справі № 193/148/21 і їм надана правова оцінка, що не підлягає перегляду.

Судом враховано, що обставини зазначені в позовній заяві досліджувались, як такі, що не підлягають доказуванню, як встановленні факти, так як преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (Постанова ВС від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, з відповідача пілягають стягненню судові витати, понесені позивачем у розмірі 3633,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-283, 288-289ЦПК України, ст.. 14-15 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 202, 203, 204,391, 627 ЦК України, ст. 152, 158 ЗК «України», ст. 25,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «АГРО МАКСІМУС, третя особа ФГ «Агро-лідер С» про визнання відсутнім права оренди, повернення земельних ділянок, задовольнити в повному обсязі.

Визнати відсутнім права оренди у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Максімус» на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020, яка розташована на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області та належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно договору від 25 серпня 2016 року, який зареєстровано державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель , запис за №16338970 та рішенням про державну реєстрацію № 1342381 від 12.09.2016 року прийняте ОСОБА_11 , на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021, яка розташована на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області та належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно договору від 25 серпня 2016 року, який зареєстровано державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Товстухою Ю.М про що у Державному реєстрі земель, запис № 16338584 , рішення за №31341963 від 12.09.2016 року, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023, яка розташована на території Софіївської селищної ради Дніпропетровської області та належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно договору від 25 серпня 2016 року, який зареєстровано реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель , запис за №16338782, рішення № 31342171 від 12.09.2016 року

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 8,25 га з кадастровим №:02:003:0020 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338970 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342381 від 12.09.2016.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 8,37 га з кадастровим №:02:003:0021 від 25.08.2016, здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 16338584 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за № 31341963 від 12.09.2016.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 9,64 га з кадастровим №:02:003:0023 від 25.08.2016 здійснену державним реєстратором КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області Товстухою Ю.М. про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №16338782 та рішення про державну реєстрацію такого речового права за №31342171 від 12.09.2016.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, однак до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, така скарга у цей строк може також подаватися до даного апеляційного суду і через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО МАКСІМУС», , юридична адреса: вул. Шовкорадгоспна, буд. № 3 (вул. Курчатова, буд 25), м. П`ятихатки, Дніпропетровська обл., 52100).

Третя особа: Фермерське господарство «Агро-лідер С», юридична адреса: 52141, Дніпропетровська область, П`ятихатський район, с. Виноградівка, .

Повний текст рішення суду виготовлено 21.11.2025.

Суддя Н.О.Кравченко