справа № 631/1214/19
провадження № 2/631/20/25
У Х В А Л А

п р о в ж и т т я з а х о д і в з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

та

п р о о г о л о ш е н н я п е р е р в и у с у д о в о м у з а с і д а н н і

21 листопада 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Тиндика А. О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом»,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом», що розглядається за правилами загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання, призначене на 21.11.2025 року о 13 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 1 приміщення суду, учасники справи не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлялись належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення судового засідання або розгляд справи за їх відсутності не надали .

Натомість позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою «Про забезпечення позову», яку слід розглянути по суті.

Зі змісту вказаної заяви убачається, що позивач просить вжити заходи забезпечення її позову шляхом накладення заборони відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дії з земельними ділянками, площею 7,16 гектарів, площею 3,58 гектарів та площею 2,97 гектарів, з кадастровими номерами :01:000:0979, :01:000:0980 та :01:000:0981 відповідно, частка яких належить ОСОБА_2 , інша частка яких належить ОСОБА_4 (померлому у 2012 році) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ХР № 086954 від 13 листопада 2000 року.

На обґрунтування заяви позивач зазначила, що звернулася в суд із цим до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Караванської сільської ради, треті особи Відділ у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області, Нововодолазька районна державна адміністрація Харківської області, предметом якого є земельні ділянки, що по частки належать відповідачу ОСОБА_2 та по частки - ОСОБА_4 (померлому у 2012 році). У зв`язку з тим, що позивач просить визнати недійсним та скасувати державний акт серії 11-ХР № 086954 від 13.11.2000 року на право приватної власності на землею, виданого на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1442, а також у зв`язку з тим, що по недійсній угоді кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом, це може спонукати відповідачів до здійснення будь-якого відчуження спірного майна і при цьому відчуженні існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача. Тому Позивач вважає за необхідне забезпечити її позов шляхом накладення заборони відчуження та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії із спірними земельними ділянками.

Отже, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про проведення підготовчого судового засідання або про оголошення у ньому перерви, а також які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява ОСОБА_1 «Про забезпечення позову» підлягає задоволенню, а у підготовчому судовому засіданні слід оголосити перерву з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебуває на розгляді належного та повноважного суду.

Зі змісту позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом» вбачається, що позивач просить суд:

- визнати недійсним договір дарування права на земельну частку (пай), укладений між ОСОБА_5 , в інтересах якої діяв ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 06.09.2000 року, посвідчений в.о. державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Кобзар Н. Я., реєстраційний № 1842, з моменту його укладення;

- скасувати рішення Караванської сільської ради від 19 вересня 2000 року № 37, яким громадянину ОСОБА_4 було надано дозвіл на виділення земельних паїв в натурі, які вийшли з СВК «Україна» та передачу у приватну власність земельних ділянок орієнтовною площею 10,64 га (ріллю) та 1,39 га (пасовище - урочище «Долина»);

- визнати недійсним та скасувати державний акт серії 11-ХP № 086954 від 13.11.2000 року на право приватної власності на землю, площею 7,16 га, площею 3,58 га, площею 2,97 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Караванської сільської ради Новодолазького району Харківської області, виданого на ім?я ОСОБА_4 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1442;

- визнати за ОСОБА_1 , РНОКІПІ: НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Україна» розміром 4,72 в умовних кадастрових гектарах, яка належала ОСОБА_5 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії XP № 015765, виданого на підставі рішення Нововодолазької райдержадміністрації від 17 червня 1996 року № 296, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 зазначеної вище Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в ній, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 цієї ж статті 149 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

З роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», убачається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначає забезпечення позову як сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті воно є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

При цьому, оскільки вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

В той же час метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічний за своїм змістом висновок зроблений й колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові, прийнятій 21.08.2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

Чинне цивільне процесуальне законодавство України не покладає на суд обов`язок під час вирішення питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише вимагають запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Отже, забезпечення позову застосовується для того, щоб гарантувати виконання майбутнього рішення суду, а тому виходячи із специфіки виду забезпечення позову, передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України, підставою для його застосування є спір щодо права на земельну частку (пай).

Отже, оцінюючи заяву, що розглядається, на відповідність зазначеним вимогам, а також приписам частин 1 та 6 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, обраний в ній вид забезпечення позову, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 152 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України, щодо нього у законі немає будь-яких застережень та він є співмірним із заявленими позовними вимогами у справі з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом», що розглядається за правилами загального позовного провадження.

Також, суд вважає доведеним існування об`єктивних припущень щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду з урахуванням предмету спору.

Враховуючи наведене, суд переконаний, що є підстави вважати цілком можливою несумлінну поведінку відповідачів, спрямовану на продаж або інше відчуження спірного майна.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість та наявність підстав для забезпечення позову, оскільки доведений зв`язок між визначеним предметом спору й заходами до забезпечення позову, які є адекватними та спрямованими на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивача й забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до основних засад (принципів), одним з яких, зокрема, є диспозитивність та змагальність сторін, а тому збирання доказів та доведеність у їх переконливості не є обов`язком суду й тягар щодо доказування під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення покладається саме на заявника цього клопотання.

Крім того, постановляючи ухвалу та вживаючи заходи забезпечення позову, суд не вбачає підстав задля його зустрічного забезпечення.

Окрім цього, норми процесуального права, викладені у пунктах 3 - 5 частини 5 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язують суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, а також запобігати зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживати заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до змісту пунктів 2, 6 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані:

- сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

- виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

- виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При цьому, такими учасниками в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Також приписами частини 1 статті 47 цивільного процесуального кодифікованого закону України визначено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Отже, стороною у справі, зокрема відповідачем, може бути лише фізична особа, яка має цивільну процесуальну правосуб`єктність, що припиняється у момент смерті останньої, а також лише юридична особа.

Проте, через зміни в адміністративно-територіальному устрої нашої Держави, а також смерть певних осіб, стороні позивача слід визначитись із суб`єктним складом учасників цієї справи.

Отже, як чітко регламентовано вимогами частини 1 статі 44 цивільного процесуального кодифікованого закону учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Інакше мовлячи, учасники цивільного судочинства зобов`язані сумлінно користуватися належними їм процесуальними правами і добросовісно виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Також, за правилом частини 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно змісту частини 5 статті 198 цивільного процесуального кодифікованого закону України, суд може оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні у разі потреби.

При цьому частина 3 статті 240 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язує суд повідомити про перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні під розписку, а тих, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі - в порядку, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що жоден з учасників справи до зали судових засідань не з`явився й судом роз`яснена стороні позивача необхідність визначитись із суб`єктним складом учасників цього провадження, тому суд вважає за необхідне оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні в межах строку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України, повідомивши учасників справи про дату, час і місце нового судового засідання судовою повісткою про виклик.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, а також статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 23, 34, 42, 46, 48, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, статтями 149, 150 - 151, 153, 189, 196, частиною 1 статті 197, статтями 211, 213 - 214, 223, 240, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, статтею 263, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 4 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом» задовольнити.

Заборонити відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дії з земельними ділянками, площею 7,16 гектарів, площею 3,58 гектарів та площею 2,97 гектарів, з кадастровими номерами :01:000:0979, :01:000:0980 та :01:000:0981 відповідно, частка яких належить ОСОБА_2 , інша частка яких належить ОСОБА_4 (померлому у 2012 році) на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ХР № 086954 від 13 листопада 2000 року.

Роз`яснити учасникам справи з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ,- «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом», що за їх вмотивованим клопотанням суд може скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Зауважити позивачу ОСОБА_1 , стороною у справі, зокрема відповідачем, може бути лише фізична особа, яка має цивільну процесуальну правосуб`єктність, що припиняється у момент смерті останньої, а також лише юридична особа, а тому з огляду на зміни в адміністративно-територіальному устрої нашої Держави, а також смерть певних осіб, їй слід визначитись із суб`єктним складом учасників справи.

Оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/1214/19 (провадження № 2/631/20/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та КАРАВАНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів відділу у Нововодолазькому районі Головного управління ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ у Харківській області та НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, СТАРОВІРІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ОБ`ЄДНАНОЇ ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ «Про визнання недійсним договору дарування за земельну частку (пай), скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом», що розглядається за правилами загального позовного провадження, в межах строку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Нове підготовче судове засідання у справі призначити на 17 грудня 2025 року о 11 годині 00 хвилин та провести усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресом: вулиця Захисників України, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківської області, 63202.

Про оголошення перерви у судовому засіданні, а також про дату, час і місце нового судового засідання в межах судового провадження повідомити всіх учасників справи, які не були присутніми у цьому судовому засідання, за правилами та в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом надсилання судової повістки про виклик.

Роз`яснити учасникам справи, що їх неявка у судове засідання за умови належного повідомлення про його дату, час і місце, не перешкоджає проведенню засідання на підставі наявних у ній даних чи доказів, крім випадків, визначених статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Також роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, інакше вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім того, роз`яснити учасникам судового процесу, що згідно із приписами частини 1 та 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, вони зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), місцезнаходження, а також про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти або іншої аналогічної інформації під час провадження справи. У разі відсутності такої заяви судова повістка надсилається їм на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вказане положення закону застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Повідомити учасників справи, що інформацію щодо її розгляду, вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки:«http://nv.hr.court.gov.ua».

Копію ухвали направити ГОЛОВНОМУ УПРАВЛІННЮ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАСТІ для негайного виконання, а також іншим учасникам судового процесу для відома протягом двох днів з дня її складення в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині забезпечення позову шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, що оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко