У Х В А Л А

03 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 523/8824/23

провадження № 61-13065ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бериндя Олег Олегович, на постанову Одеського апеляційного суду

від 02 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення невиплаченого середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новокаховського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення невиплаченого внаслідок дії трудового договору середнього заробітку в розмірі 211 801, 71 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси (раніше - Суворовський районний суд м. Одеси) від 16 вересня 2024 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Рішенням Пересипського районного суду міста Одеси (раніше - Суворовський районний суд м. Одеси) від 19 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Херсонській області від 10 червня 2022 року

№ 95-ос «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновлено дію трудового договору з 10 червня 2022 року по 18 квітня 2023 року (день звільнення).

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток внаслідок призупинення дії трудового договору в розмірі 211 801, 71 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволено частково.

Рішення Пересипського районного суду міста Одеси (раніше - Суворовський районний суд м. Одеси) від 19 лютого 2025 року в частині стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

22 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бериндя О. О. через підсистему «Електронний Суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та понесених витрат на правову допомогу та в цій частині залишити рішення в силі. Крім цього, просить постанову апеляційного суду в іншій частині залишити без змін.

Також в прохальній частині касаційної скарги представник заявника просить суд поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та вказує, що повний текст постанови апеляційного суду від 02 вересня 2025 року представник заявника отримав в електронному кабінеті 23 вересня 2025 року, що підтверджується карткою руху документа.

Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

У частині першій статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання представника заявника підлягає задоволенню, оскільки повний текст постанови апеляційного суду від 02 вересня 2025 року заявник отримав через підсистему «Електронний Суд» 23 вересня 2025 року, що підтверджується карткою руху документа. Касаційну скаргу представник заявника направив до Верховного Суду 22 жовтня 2025 року, тобто протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту судового рішення.

У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладені у постановах

від 01 червня 2023 року у справі № 149/1089/22, від 31 січня 2024 року у справі

№ 161/8196/22, від 22 травня 2024 року у справі № 755/10764/22, від 08 травня

2024 року у справі № 359/5261/22, від 06 листопада 2024 року у справі

№ 359/6714/23, від 27 березня 2024 року у справі № 753/12518/22, від 29 січня

2025 року у справі № 760/8349/23, від 28 травня 2025 року у справі № 305/1541/23, від 23 липня 2025 року у справі № 545/2504/23.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення середнього заробітку у розмірі 211 801, 71 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день звернення з касаційною скаргою (757 000,00 грн).

Отже, касаційна скарга представника заявника подана на судове рішення у справі, яке відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, представник заявника посилається на підпункти в) частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки апеляційний суд застосував у цій справі статтю 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у якій зазначено,

що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України, проте наразі не визначено правового способу, процедури та механізму такої грошової компенсації.

Крім цього, представник заявника вказує, що дана справа має виняткове значення заявника, оскільки стосується порушених її трудових прав, які захищаються статтею 43 Конституції України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Надавши оцінку доводам касаційної скарги, оскаржуваному судовому рішенні, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бериндя Олег Олегович, строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бериндя Олег Олегович, на постанову Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

Витребувати із Пересипського районного суду міста Одеси (раніше - Суворовський районний суд м. Одеси) цивільну справу № 333/1732/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення трудового договору, стягнення невиплаченого середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська