Справа № 363/4350/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6684/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Рукас О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Василець Марини Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року, ухвалене в м. Вишгород у складі судді Рукаса О.В., повний текст якого складено 11 грудня 2024 року, у справі № 363/4350/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 25 червня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5721585, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути вказану суму кредиту після закінчення визначеного строку кредитування та сплатити визначену суму процентів за користування кредитними коштами. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало. У свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. На підставі договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту № 5721585 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». З моменту отримання права вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» здійснило нарахування процентів за користування ОСОБА_1 кредитними коштами за період з 16 грудня 2022 року по 13 лютого 2023 року у загальному розмірі 15 927,00 грн. У досудовому порядку заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не була погашена. З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість в загальному розмірі 53 156,00 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5721585 від 25 червня 2022 року у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 695,68 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Василець М.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна». Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що п. 2.1. договору № 5721585 від 25 червня 2022 року визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку № НОМЕР_1 . Тобто, номер платіжної картки був частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Окрім того, позивачем було заявлено клопотання про витребування в АТ «УКРСИББАНК» інформації, що містить банківську таємницю, а саме: 1) чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , 2) інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 з 25 червня 2022 року. Відповідно до відповіді АТ «УКРСИББАНК» від 13 вересня 2024 року № 29-4-01/07-2494-БТ та Витягу з виписки відповідача, встановлено що вказана операція зарахування грошових коштів здійснена шляхом поповнення картки № НОМЕР_1 операцією НОМЕР_2 з використанням Міжнародної платіжної системи, при здійсненні яких відправник не ідентифікується. Банк не має можливості надати підтвердження, що зарахування здійснено від ТОВ «АВЕНТУС Україна». Тобто, матеріали позовної заяви, не містять жодних належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умов кредитного договору № 5721585 від 25 червня 2022 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідача. Наданий позивачем розрахунок сам по собі не є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розміру за договором. По суті він є виключно внутрішнім документом кредитора, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» не було надано належних доказів набуття ним прав вимоги до відповідача у результаті укладення ним Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року. Також, суд не врахував того, що відповідач з 09 березня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , а отже, він має пільги щодо сплати неустойки та процентів за користування кредитом, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Адвокат Крюкова М.В., яка діє в інтересах ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», подала до суду відзив на апеляційну скаргу. Просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 червня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5721585. Для укладення даного договору ОСОБА_1 здійснив реєстрацію особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, пройшов ідентифікацію та верифікацію його особи, після чого отримав і ознайомився з усіма документами, що стосуються отримання кредитних послуг, отримав одноразовий ідентифікатор електронного підпису С148732, який ввів 25 червня 2022 року о 06 год. 05 хв. при підписанні вказаного кредитного договору. У цей же день, ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису також підписав паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до положень кредитного договору № 5721585 від 25 червня 2022 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на наступних умовах: сума кредиту - 15 000,00 грн., строк кредитування - 360 днів (з 25 червня 2022 року по 19 червня 2023 року включно), періодичність зі сплати процентів - кожні 30 днів; фіксована процентна ставка двох видів: стандартна процента ставка у розмірі 1,99% в день, що застосовується протягом усього строку кредитування, а також знижена процентна ставка у розмірі 1,692% в день, що застосовується до 25 липня 2022 року у разі виконання умов, передбачених п. 1.5.2 кредитного договору; мета отримання кредиту - споживчі цілі; порядок надання кредиту - шляхом переказу грошових коштів на електронний платіжній засіб ОСОБА_1 у виді платіжної картки № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 25-35, 38-41).

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором № 5721585 від 25 червня 2022 року виконало, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредиту у розмірі 15 000 грн. шляхом перерахування їх на платіжну картку останнього.

У той же час, ОСОБА_1 свої зобов`язання в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5721585 від 25 червня 2022 року, становить 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (т. 1, а.с. 44-67).

25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до п. 1.1 якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за плату, а ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги (т. 1, а.с. 73-79).

25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підписано акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників (т. 1, а.с. 90, 91).

Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору № 5721585 від 25 червня 2022 року та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом (т. 1, а.с. 69).

Після отримання права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» здійснило нарахування процентів за 60 календарних днів з 16 грудня 2022 року по 13 лютого 2023 року в розмірі 15 927,00 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» порушило перед судом питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 5721585 від 25 червня 2022 року в загальному розмірі 53 156,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 15 927,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом за 60 календарних днів з 16 грудня 2022 року по 13 лютого 2023 року.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5721585 від 25 червня 2022 року у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.

При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як було встановлено, 25 червня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5721585, на підставі якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 15 000,00 грн. строком на 360 днів з 25 червня 2022 року по 19 червня 2023 року, зі сплатою ОСОБА_1 процентів за користування кредитом за зниженою та стандартною процентною ставкою у розмірі 1,692% та 1,99% в день. 25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 25.09/23-Ф, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору № 5721585 від 25 червня 2022 року та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не оспорював укладення ним вказаного договору та не надав суду доказів на підтвердження виконання ним своїх зобов`язань за вказаним договором у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, право вимоги якої було відступлене йому на підставі договору факторингу.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на недоведеність ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умов кредитного договору № 5721585 від 25 червня 2022 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок ОСОБА_1 та розміру заборгованості.

Як було встановлено, умовами договору про надання споживчого кредиту № 5721585 від 25 червня 2022 року передбачено надання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредиту у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Оскільки дані щодо належності банківських рахунків та руху коштів по них є інформацією, що містить банківську таємницю, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було заявлено клопотання про витребування в АТ «УКРСИББАНК» інформації щодо випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та руху коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за 25 червня 2022 року. Вказане клопотання було задоволене, про що судом постановлено ухвалу від 03 вересня 2024 року.

На виконання ухвали суду АТ «УКРСИББАНК» надіслало листи за № 29-4-01/07-2494-БТ від 13 вересня 2024 року та № 2-4-01/07-2505-БТ від 16 вересня 2024 року, в яких зазначено, що платіжна картка № НОМЕР_1 , яка зазначається у кредитному договорі № 5721585 від 25 червня 2022 року як спосіб перерахування кредитних коштів, була емітована АТ «УКРСИББАНК» на ім`я відповідача ОСОБА_1 25 червня 2022 року на вказану платіжну картку було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн. (т. 1, а.с. 195, 197).

Посилаючись на те, що номер банківської картки, зазначений у договорі не є повним, а з наданої виписки по рахунку неможливо встановити ким саме були перераховані вказані кошти, представником ОСОБА_1 не спростовано належності йому вказаного рахунку у АТ «УКРСИББАНК», та не надано доказів на підтвердження того, що кошти в сумі 15 000,00 грн. були перераховані йому 25 червня 2022 року на іншій підставі, аніж на підставі договору № 5721585 від 25 червня 2022 року.

Крім того, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не спростовував факту укладення ним договору про надання споживчого кредиту № 5721585 від 25 червня 2022 року та отримання ним кредиту на підставі вказаного договору. З наданого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснював часткове погашення заборгованості, що свідчить про отримання ним кредиту.

Будучи зобов`язальною стороною, відповідач не довів виконання ним своїх зобов`язань за договором у повному обсязі, та не надано доказів на спростування наведеного ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» розрахунку заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на відсутність достатніх доказів набуття позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прав вимоги до відповідача у результаті укладення ним Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року.

На підтвердження набуття права вимоги до ОСОБА_1 за договором №5721585 від 25 червня 2022 року, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надало суду копії договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників, акту прийому-передачі реєстру боржників від 25 вересня 2023 року та витяг з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, а також платіжні документи на підтвердження проведення розрахунків за вказаним договором.

Надані позивачем документи підтверджують передання йому права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 5721585 від 25 червня 2022 року, яка складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 37 229,00 грн., з яких: 13 338,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 890,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання представника ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_1 з 09 березня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , а отже, він мав пільги щодо сплати процентів за користування кредитом, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

В обґрунтування своїх заперечень представник ОСОБА_1 до відзиву додав довідку військової частини НОМЕР_3 , в якій зазначено, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі військової частини НОМЕР_3 з 09 березня 2022 року (т. 1, а.с. 193).

Водночас, у вказаній довідці не зазначено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або з числа резервістів, або брав чи бере участь у відповідних заходах, перелік яких наведено у п. 15 ст. 14 вищезазначеного Закону.

Надана довідка взагалі не містить дати її видачі, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для висновку, що вона стосується періоду, за який були нараховані проценти, що були стягнуті судом.

З урахуванням викладеного, у суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги представника з ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Василець Марини Сергіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді