Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2015/25

Номер провадження 2/348/1319/25

18 листопада 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини,

У с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2025 шлюб між сторонами розірвано. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей, які на даний час є малолітніми. Спочатку відповідач цікавився дітьми та спілкувався з ними, але останнім часом зовсім не допомагає дітям матеріально та не цікавиться їхніми потребами. Не надає допомогу і позивачу, не зважаючи на те, що вона фактично знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Актом обстеження підтверджено, що діти проживають разом з позивачем у м. Надвірна. ОСОБА_1 офіційне не працевлаштована, іноді, коли є з ким лишити дітей, може підзаробити, виконуючи по домовленості різну роботу. Її стабільний дохід - 1032 грн - соціальна виплата до досягнення сином трьохрічного віку. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 3500 грн на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття та на своє утримання в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення їхнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, а також стягнути судові витрати.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач визнає позов частково та зазначає, що акт обстеження, який надала позивачка, складений з її слів, то по факту жодних належних та допустимих доказів того, що позивачка самостійно забезпечує дітей суду не надано. А інформація викладена уакті не відповідає дійсності, оскільки 13 серпня 2025 року Пасічнянською сільською радою ОСОБА_2 було надано акт обстеження матеріально-побутових умов проживання. Відповідно до даного акту ОСОБА_2 проживає спільно із своїми дітьми ОСОБА_6 , 2023 року народження та ОСОБА_7 , 2020 року народження. В даному акті також зазначається, що його діти частково проживають у нього, та перебувають на його утриманні. З того моменту, як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинили спільно проживати, діти більше часу проводили з батьком, тому він вимушений був покинути роботу. На даний час жодного стабільного доходу немає, не працевлаштований. Відповідач посправі в добровільному порядку приймає участь у забезпеченні дітей всім необхідним. Крім того, вихідні діти перебувають у батька у селі Пнів Надвірнянського району. Позивач по справі має змогу працювати та працює в квітковому магазині, тому підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини немає жодних. Тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 потрібно задовольнити частково та призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині вимог просив відмовити.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність та врахувати відзив на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно акту обстеження № 805 від 08.08.2025, ОСОБА_1 проживає в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1 , разом з нею проживають діти: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 працює в квітковому магазині " ІНФОРМАЦІЯ_3 ". Зі слів ОСОБА_1 , діти перебувають на повному її утриманні, виховує та забезпечує їх одна (а.с.8).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.08.2025 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9-10).

Як вбачаєтьсяз акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.08.2025, ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 , разом з ним проживають діти: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів ОСОБА_2 діти частково проживають у нього та перебувають на його утриманні (а.с.31).

Відповідачем надано фотосвітлини з дітьми (а.с.32-33).

ОСОБА_2 періодично перераховував ОСОБА_1 гроші в розмірі 1100 грн 03.02.2024,900 грн 22.05.2025 та 3000 грн 11.09.2025 (аліменти за вересень) (а.с.34-35).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2563 грн.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 періодично надає добровільно, діти періодично проживають у батька та знаходяться на його утриманні, при цьому суд зауважує, що спосіб утримання дітей не має значення (добровільно чи примусово), оскільки це є обов`язком батька. При цьому, суд зауважує, що відповідач не надав суду докази щодо відсутності у нього постійного доходу.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Тому, з урахуванням того, що діти не постійно проживають із матір`ю, а періодично із батьком, що не було спростовано позивачем, а також те, що позивач працює, а відповідач частково позов визнав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі 2500 грн щомісячно на кожну дитину, оскільки такий розмір аліментів на ряду з аналогічним обов`язком матері по утриманню дитини буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Особливість даного виду утримання полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Вирішуючи питання про надання можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу позивачеві, суд зауважує, що відповідач не надав доказів відсутності у нього постійного місця роботи та постійного доходу.Також суд враховує, що позивач має інший дохід, а саме: працює в квітковому магазині та отримує державну допомогу при народженні дитини, тому приходить до висновку про можливість надання відповідачем такого утримання позивачці в розмірі 1500 грн.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що суд за заявою позивача присуджує стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, аліменти підлягають щорічній індексації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 2422,40 грн.

Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд зауважує наступне.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно п.1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 61 від 11.08.2025 (а.с.11-12), квитанцію № 1.261471261.1 від 14.08.2025 про сплату грошових коштів в сумі 2000 грн (а.с.39) та платіжну інструкцію № 2НХ1-Н1В8-ХНН5-5КВ5 від 12.09.2025 на суму 2000 грн, призначення платежу: надання правничої допомоги у справі про стягнення аліментів (а.с.38).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Длясуду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем та відповідачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення аліментів. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для сторін, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір до 3000 грн.

Отже, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2166,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", ст. 1, 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», ст. 75, 84, 91, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 9, 10, 12, 13, 15,77-81, 137, 141, 259, 263-265, 272-273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячи п`ятсот) грн щомісячно на кожну дитину із проведенням щорічної індексації, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 12.08.2025, та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно із проведенням щорічної індексації, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 12.08.2025, та до досягнення дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2166 (дві тисячи сто шістдесят шість) грн 60 коп..

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Голіней Лілія Дмитрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001245 від 07.12.2017, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: Мищишин Іванна Ярославівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001476 від 15.03.2019, адреса: вул. Соборна, 54А с. Мирне Надвірнянський район Івано-Франківська область.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко