_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/474/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Петрової А.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

05 серпня 2025 року до канцелярії суду звернулася представник заявника з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 26 березня 2004 року РНОКПП НОМЕР_2 ) правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів (згідно з розпорядженням органу приватизації №51386 від 12 грудня 1994 року) та розпорядження органу приватизації №51386 від 12 грудня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

В обґрунтування заяви зазначала, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясувала, що у свідоцтві про право власності на житло від 12 грудня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів Одеської області (виданого згідно з розпорядженням №51386 від 12 грудня 1994 року), та у розпорядженні органу приватизації №51386 від 12 грудня 1994 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, прізвище заявника зазначено, як ОСОБА_3 замість вірного ОСОБА_3 . За доводами заявника, причина неправильного написання прізвища виникла через неправильний переклад прізвищ з російської на українську мови. При цьому в ордері та розпорядженні мати заявника вказана як ОСОБА_4 , однак у написанні прізвища доньки допущено помилку. Зазначені розбіжності не надають можливості розпоряджатися заявниці належним їй майном та вона вимушені звернутися до суду з відповідною заявою.

Ухвалою судді від 07.08.2025 року відкрито окреме провадження по цій цивільній справі та призначено судове засідання на 21.10.2025 року на 10.00 год.

У зв`язку з неявкою заявника, судове засідання призначене на 21.10.2025 року на 10.00 год. було відкладено до 19.11.2025 року до 14.00 год.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання, призначене на 19.11.2025 року? з`явилася заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представники заінтересованої особи Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Березине Тарутинського району Одеської області, батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 07.07.1968 року, складеного російською мовою.

27.02.2004 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та змінила своє дошлюбне прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 27.02.2004 року, актовий запис №117.

Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, виданому згідно з розпорядженням (наказом) №51386 від 12 грудня 1994 року) на кв. АДРЕСА_2 , загальною площею: 48,1 кв.м., квартира на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2025 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею: 48,1 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1820 від 13.09.2024 року.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 Постанови за № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами.

Суд розглядає справи про встановлення факту, згідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203, 275 ЦПК (за Кодексом 2004 р.) Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Проаналізувавши п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлений факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, щодо її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документів, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану, тощо).

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

З наданих заявником доказів та оглянутих у судовому засіданні оригіналів документів вбачається, що доводи є законними та обґрунтованими. Розбіжності у написанні прізвища заявника виникли, ймовірно, внаслідок перекладу з російської мови.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об`єктивно, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню та необхідно встановити факт належності документу ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_9 , громадянці України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 26 березня 2004 року, РНОКПП НОМЕР_2 , правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 1994 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів (згідно з розпорядженням органу приватизації №51386 від 12 грудня 1994 року) та розпорядження органу приватизації №51386 від 12 грудня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко