Справа № 705/2367/24
Провадження № 2/702/281/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2025 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області, у складі
головуючого судді: Нейло І.М.
секретаря судового засідання: Прилуцької О
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференсзв`язку, Монастирищенського районного суду Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,
Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договорами позики у розмірі 243000 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду 15.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.
Заочним рішенням Монастирищенського районного суду, ухваленим 02.09.2024, заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені
10.03.2025 на адресу суду від представника відповідача адвоката Пащука А.І. надійшла заява, в якій останній просив скасувати заочне рішення Монастирищенського районного суду, ухвалене 02.09.2024, посилаючись на те, що борг за розписками був повернутий.
Ухвалою від 08.04.2025, заяву відповідача про скасування заочного рішення, задоволено та скасовано заочне рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.09.2024 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 02.07.2025, за клопотанням представника відповідача з АТ КБ «ПриватБанк» витребувані відомості про рух коштів позивача на його банківському рахунку.
02.10.2025 на адресу суду надійшли пояснення представника позивача адвоката Першина В.В., який зауважив, що у банківській виписці відсутні відомості про перерахування коштів від відповідача.
Ухвалою від 02.10.2025 закрито підготовче провадження по справі.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Першин В.В., підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача просив в позовних вимогах відмовити посилаючись, що ОСОБА_4 повернув ОСОБА_3 гроші, перерахувавши їх на банківський рахунок позивача.
Протокольною ухвалою від 06.11.2025, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про допит в судовому засіданні відповідача ОСОБА_4 .
Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що згідно боргової розписки від 17.10.2023 ОСОБА_4 , взяв в борг у ОСОБА_3 98 000 грн. строком до 17.01.2024 (а.с.6).
Згідно боргової розписки від 17.10.2023 ОСОБА_4 , взяв в борг у ОСОБА_3 95 000 грн строком до 17.01.2024 (а.с. 7).
Згідно боргової розписки від 05.11.2023 ОСОБА_4 , взяв в борг у ОСОБА_3 50 000 грн строком до 17.01.2024 (а.с.8).
Позивачем також надано оригінали вказаних розписок.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц, де Верховний Суд зазначив таке.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Таким чином, дослідивши надані позивачем боргові розписки, судом встановлено, що ОСОБА_4 були отримані кошти у борг. Зміст розписок також підтверджує факт укладення та зміст умов договору, обов`язок повернення коштів, строк позики, тобто між сторонами було укладено договір позики.
Відповідно до ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18, та застосовує суд у даній справі.
Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача, що ОСОБА_4 повернув заборгованість, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач доказів погашення боргу перед позивачем не надав. Таким чином, у судовому засіданні було доведено, що між сторонами був укладений договір позики, позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 243000 грн., відповідач не виконав умови договору щодо повернення позики, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно матеріалів справи відповідач є інвалідом ІІ групи, тому питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 28, 81, 133,141, 223, 247, 258-260, 263-265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за борговими розписками від 17.10.2023, 17.10.2023, 05.11.2023 в сумі 243 000 (двісті сорок три тисячі) гривень.
Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2430 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.11.2025 р.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП, НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Суддя: І.М. Нейло