Справа №173/3089/25
Провадження №2-н/173/258/2025
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

20 листопада 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, Кожевник О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного суду надійшла заява про видачу судового наказу Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 54377 грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 242 грн. 24 коп.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» заяву про видачу судового наказу, суддя дійшла висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому, слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

18.11.2025 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла довідка з Верхньодніпровської міської ради № 3081/0/2-25 від 14.11.2025, згідно з якою за відомостями Реєстру територіальної громади Верхньодніпровської міської ради, інформація про місце реєстрації ОСОБА_1 відсутня.

Згідно з інформацією, отриманою судом з Єдиного державного демографічного реєстру № 1987507 від 10.11.2025, за вказаними параметрами ОСОБА_1 не знайдено.

Також, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували право власності боржника на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем розташування якого здійснюється споживання природного газу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування ) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Крім того, варто зазначити, що строк, за який нараховано заборгованість виходить за межі строку позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В даному випадку заявник звернувся до суду в листопаді 2025 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01 травня 2022 року по 30 вересня 2025 року, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленої законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд зазначає, що вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності та встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказного провадження.

Стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Отже, враховуючи викладене, з огляду на зазначені положення закону, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу за наведеною заявою.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 164 ЦПК України).

Керуючись ст. 165, 166 ЦПК України.

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, від дня складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Кожевник