ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Мельник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта, ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА", ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 вересня 2024 року по проспекту Берестейському, 142 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , керованим позивачем, в результаті чого було пошкоджено належний ОСОБА_3 на праві власності автомобіль.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні вказаного ДТП.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-5252614 від 05.04.2024 року.

Для відновлення пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 здійснив його ремонт на офіційному СТО ТОВ «ВІДІ-СТАР» та відповідно до акту виконаних робіт №СРФСА-005187 від 23 квітня 2025 року вартість ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 96 122,22 грн.

Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, в результаті чого ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 74 720,79 грн, на підставі Звіту №04-D/17/44 від 29.04.2025 року, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 76 220,79 грн.

Позивач не погодився з даною сумою виплати, в зв`язку з чим звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про доплату страхового відшкодування, однак йому було відмовлено, посилаючись на Звіт №04-D/17/44 від 29.04.2025 року.

Таким чином, різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 19 901,43 грн.., яку позивач просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта».

Крім того, ОСОБА_3 вказав, що внаслідок даної ДТП, що сталась з вини ОСОБА_4 , позивач зазнав значних психологічних, емоційних і життєвих труднощів, оскільки його транспортний засіб було суттєво пошкоджено, оскільки його транспортних засіб використовувався не лише для особистих потреб, а й для виконання щоденних сімейних обов`язків, в зв`язку з чим просив суд стягнути з ОСОБА_4 завдану йому моральну шкоду, спричинену внаслідок створення ДТП у розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити повністю, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» судове засідання не з`явився, надіславши відзив на позов, у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відзив обґрунтований тим, що відповідачем було замовлено Звіт №04-D/17/44 від 29.04.2025 року, за змістом якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 складає 76 220,79 грн., і ця сума була виплачена позивачу в повному розмірі. При цьому вказав, що позивач не позбавлений права звернутись до особи, відповідальної за збиток, з вимогою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, пояснивши, що дійсно 10.09.2024 року сталась ДТПз її вини та за результатами розгляду матеріалів адміністративного правопорушення ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Разом із тим, позиція позивача щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованою, безпідставною, оскільки твердження позивача про суттєві ушкодження авто не відповідають дійсним обставинам справи, є досить гіперболізованими та надуманими. Так, ним не надано жодного доказу, який беззаперечно вказує на суттєве пошкодження автомобіля, тобто таке ушкодження, внаслідок якого, подальша експлуатація авто до усунення такого ушкодження, була неможливою. Таким чином, позивачем не обґрунтовано та не доведено належними, допустими і достатніми доказами спричинення автомобілю суттєвих ушкоджень, оскільки автомобіль не втратив експлуатаційних характеристик, а його використання до відновлення пошкоджень не було заборонене чи неможливе; втрату мобільності, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що автомобіль неможливо було використовувати; реальні зміни, які відбулись в загальному ритмі життя позивача внаслідок ушкодження заднього бамперу та дверей багажника його автомобіля; спричинення додаткових нервових витрат затягуванням виплати ПАТ «НАСК «Оранта», які не є наслідком протиправних дій чи бездіяльності ОСОБА_4 . Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 просила суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2024 року по проспекту Берестейському, 142 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , керованого позивачем, в результаті чого було пошкоджено належний ОСОБА_3 на праві власності автомобіль.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП..

Відповідно до ч.6, ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , як власника автомобіля «Хюндай», д.н.з НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ-5252614 від 05.04.2024 року.

Для відновлення пошкодженого транспортного засобу, ОСОБА_3 здійснив його ремонт на офіційному СТО ТОВ «ВІДІ-СТАР» та відповідно до акту виконаних робіт №СРФСА-005187 від 23 квітня 2025 року вартість ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 складає 96 122,22 грн.

Позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, в результаті чого страховик винної особи ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 74 720,79 грн, на підставі Звіту №04-D/17/44 від 29.04.2025 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 76 220,79 грн.

Позивач не погодився з даною сумою виплати, в зв`язку з чим звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про доплату страхового відшкодування, однак йому було відмовлено, посилаючись на Звіт №04-D/17/44 від 29.04.2025 року.

Відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п.4, ст 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Так, на замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» складено Звіт №04-D/17/44 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 29.04.2025 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 складає 76 220,79 грн.

Враховуючи, що огляд та оцінка транспортного засобу позивача згідно інформації, відображеної у звіті №04-D/17/44 від 29.04.2025 рокупроводилась відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"об`єктивно можна стверджувати про повноту, об`єктивність та достовірність зазначених у звіті даних.

Окрім цього, позивач не звертався до будь-яких суб`єктів про проведення додаткових оглядів його автомобіля, а відтак підстав для збільшення страхової виплати суд не вбачає, оскільки збільшена сума оплати позивачем відновлювального ремонту його автомобіля залежить від чисельних чинників, які висуває відповідний сервісний центр споживачу його послуг.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

ОСОБА_3 обґрунтовує розмір моральної шкоди завданням йому значних психологічних, емоційних і життєвих труднощів, оскільки його транспортний засіб було суттєво пошкоджено, його автомобіль використовувався не лише для особистих потреб, а й для виконання щоденних сімейних обов`язків, а також свій транспортний засіб після даної ДТП він не зможе продати за дійсну реальну ціну, так як автомобіль вже був пошкоджений, а в подальшому відновлений, що зменшує його продажну вартість.

Згідно зі ст.ст. 12-13 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав`язку між порушенням та моральною шкодою.

Вказані позивачем обставини завдання йому моральної шкоди, спричинені поведінкою відповідача, об`єктивно не підтверджені жодним належним та допустимим доказом і не є належним обгрунтуванням та підставою для відшкодування моральної шкоди за ст.ст.23, 1167 ЦК України, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.133; 141 ЦПК України, відмовляючи позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, суд також відмовляє йому і в задоволенні стягнення з відповідачів на його користь всіх судових витрат, понесених позивачем в ході підготовки та розгляду даної цивільної справи.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81-82; 133; 137; 141; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.22; 23; 626; 631; 638; 979-980; 1167; 1187; 1194 ЦК України, ст.1; 3; 6; 9; 22; 29; 34 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,ст.7; 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.3; 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні частини позову ОСОБА_1 до ПАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта про стягнення 19 901 грн. 43 коп. недоплаченого страхового відшкодування, стягнення судових витрат відмовити.

В задоволенні частини позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 50 000 грн. моральної шкоди, стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.11.2025 року.

Суддя :