17.11.2025 Суддя Попова В. О.
Провадження № 2/644/5449/25
УХВАЛА

17 листопада 2025 року Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И В:

Представник позивачки адвокат Титаренко П.В. звернувся до Індустріального районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31.08.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову

№2 Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №1220. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати покласти на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, у зв`язку із чим її слід залишити без руху із наданням стороні позивачки строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі та підписується позивачем або його представником…

З позовної заяви вбачається, що вона підписана електронним підписом адвокатом Титаренком П.В.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

В підтвердження повноважень представника позивача до позовної заяви додана копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ № 1075592 від 08.11.2025.

Однак, як вбачається з копії зазначеного вище ордеру, на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № 0311/25 від 03 листопада 2025 року, ОСОБА_3 надала адвокату Титаренку П.В. право здійснювати її представництво в Ковпаківському районному суді м.Суми.

Таким чином, на момент вирішення питання про відкриття провадження Індустріальним районним судом м.Харкова за вищезазначеним позовом, повноваження представника позивачки Зіміної В.С. для представлення її інтересів в Індустріальному районному суді м.Харкова не підтверджено.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України сторона позивачки у позові не вказує відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача.

За правилом ч. 8 ст. 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч. 7 ст. 43, ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак, всупереч викладеному, до сформованої в системі «Електронний суд» позовної заяви, стороною позивачки не додано докази надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Подана до суду через систему «Електронний суд» позовна заява не містить відомості щодо реєстрації відповідача в системі «Електронний суд», що позбавляє суд можливості у разі відкриття провадження на виконання вимог статті 190 ЦПК України направити копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Таким чином, належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками відповідачам є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека) та опису вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

До позовної заяви адвокатом Титаренком П.В. надано зокрема копію свідоцтва про шлюб, копії паспортів сторін.

При цьому суд зазначає, що ксерокопії мають бути належної якості, щоб на них можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено. Однак, зазначені копії документів є неналежної якості, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити зазначену у них інформацію.

Крім того, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до позовної заяви взагалі не додано правовстановлюючі документи/ їх копії щодо спірного майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

В позовній заяві представник позивача зазначає, що стороною позивачки заявлено вимогу майнового характеру про визнання права власності на спірної квартири та вимогу немайнового характеру про розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктами 2, 9, 10 ч.1 ст.176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Звертаючись до суду з даним позовом, представником позивача визначено ціну позову 17 892 грн, виходячи з вартості спірного нерухомого майна станом на 08.04.2008.

Разом із тим ч.2 ст.176 ЦПК України встановлено, що у випадку якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішені справи.

Слід зазначити, що вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

При цьому, відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до абзацу третього пункту 1 розділу ІV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 658 від 17 травня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 2018 року за № 677/32129, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, про що зазначається в такому звіті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

Проте стороною позивачки у позові не вказано дійсну вартість нерухомого майна, до позовної заяви не додано звіту про оцінку майна або іншого документу, на підставі якого можна встановити дійсну ринкову вартість спірного об`єкту нерухомого майна станом на день звернення позивачем до суду. Також стороною позивачки не наведено обставин і не зазначено доказів щодо неможливості проведення оцінки майна та визначення його дійсної вартості на час звернення до суду з позовом та, відповідно, визначення реальної ціни позову та сплати судового збору згідно ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно до ч. 1 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя зазначає, що долучений до позовної заяви витяг з Опендатабот сформований 05.11.2025 не може уважатись належним доказом, що підтверджує фактичну (ринкову) вартість спірного майна станом на день звернення до суду.

Таким чином, до надання до суду належного доказу про оцінку майна станом на день пред`явлення позову до суду та встановлення ціни позову, суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, що підлягає сплаті.

В порушення п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, стороною позивачки не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводились, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Крім того, до позовної заяви додано копію свідоцтва про шлюб, як було зазначено вище, неналежної якості.

Відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті суд вважає за необхідне на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України витребувати у позивачки оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.10.2009.

Суд погоджується з практикою Верховного суду, що для відкриття провадження достатньо посвідченої копії свідоцтва про шлюб, проте для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді. Наявність у сторони одночасно двох взаємосуперечливих документів (оригіналу свідоцтва про шлюб та рішення суду про його розірвання) є неприпустимим.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, позовну заяву слід залишити без руху, надавши стороні позивачки строк для усунення недоліків. Протягом наданого судом строку позивачці/її представнику, слід подати до суду позовну заяву, яка б відповідала вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, з усуненням вказаних в даній ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя залишити без руху.

Повідомити представника позивачки про необхідність усунення встановлених судом недоліків позовної заяви, а саме: надати відповідні документи на підтвердження повноважень представника позивачки - адвоката Титаренка П.В.; надати доказ надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів; надати правовстановлюючі документи/ їх копії щодо спірного майна; надати оригінал свідоцтва про шлюб; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); надати суду звіт про оцінку нерухомого майна або інший документ, на підставі якого можна встановити дійсну ринкову вартість спірного нерухомого майна станом на день звернення позивачем до суду; визначити ціну позову; сплатити судовий збір в повному обсязі, про що надати оригінал документу, який підтверджує сплату судового збору на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів; зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводились.

Встановити для усунення недоліків строк не більше 10 днів з дня вручення позивачу/представнику позивача даної ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог суду у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу/представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено 17.11.2025.

Суддя: В.О.Попова