СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/7361/25
29 жовтня 2025 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Косінської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київська міська рада про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
І. Позиція сторін у справі
у серпні 2025 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк на прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішення суду законної сили.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є єдиним спадкоємцем, після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі заяви від 28.07.2025 позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину, було заведено спадкову справу №10/2025 від 28.07.2025. Позивач бажає прийняти спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_3 , проте оформити свої спадкові права на вказане майно не має можливості, оскільки пропустив строк для прийняття його спадщини з незалежних від нього причин, у зв`язку з дією воєнного стану на території України, змінами в законодавстві, щодо процесуальних строків, йому повідомили, що спадкову справу потрібно заводити після спливу 6 (шести) місяців після смерті спадкодавця, а не до настання цього строку, у зв`язку з чим і змушений звернутися до суду з даним позовом.
23.09.2025 до суду надійшли пояснення третьої особи, відповідно до яких КМР не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки незнання закону або незнання порядку прийняття спадщини не є поважною причиною для поновлення строку (а.с. 61-63).
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 26-27).
Ухвалою судді від 11.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 28-30).
Ухвалою судді від 09.09.2025 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 55-56).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 70).
Позивач у судове засідання не з`явився, 29.10.2025 до суду надійшло клопотання про слухання справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 67).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направив, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Третя сторона у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, у поясненнях від 23.09.2025 просили слухати без представника КМР (а.с. 61-63).
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
ІІІ. Фактичні обставини справи
cудом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № 3609 від 30.10.1996 видане Ленінградською районною державною адміністрацією міста Києва, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_3 1/4 частина; ОСОБА_4 1/4 частина; ОСОБА_1 1/4 частина; ОСОБА_2 1/4 частина (а.с. 42).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 43).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 50).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.2017, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Капелькою Н.М., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1935 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у тому числі з урахуванням 1/2 частки, від якої відмовився чоловік померлої ОСОБА_3 (а.с. 44).
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №78336288 від 18.01.2017, 1/4 квартири АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с. 46).
Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.07.2025 ПН КМНО Грущинської О.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 51).
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи доводи позивача про те, що він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини з незалежних від нього причин, оскільки у зв`язку з дією воєнного стану на території України, змінами в законодавстві, щодо процесуальних строків, йому повідомили, що спадкову справу потрібно заводити після спливу 6 (шести) місяців після смерті спадкодавця, а не до настання цього строку.
При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і дії принцип верховенства права.
У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1216, 1217, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 273, 280, 281, 352-355 ЦПК України,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київська міська рада про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) додатковий строк на прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішення суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Ул`яновська
Повний текст рішення суду складено 07.11.2025.