ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Верба Андрія Петровича про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі 175/12989/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві, про відшкодування шкоди та стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Семашко Дмитра Миколайовича на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року, ухвалену у складі судді Білоусової О.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві, про відшкодування шкоди та стягнення коштів.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_3 - адвокат Семашко Д.М., звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції канцелярії суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року із Дніпровського районного суду Дніпропетровської області витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року на підставі п.4 ч.5 ст.357 ЦПК Україниапеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Семашко Д.М. на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві, про відшкодування шкоди та стягнення коштів - повернуто скаржнику, оскільки скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

07 листопада 2025 року до Дніпровського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Верба А.П. надійшла заява про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі 175/12989/25.

Розглянувши подану заяву та мотиви, на які послався заявник, суд виходить з наступного.

Право на судовий захист є невід`ємним конституційним правом людини і громадянина, що закріплене в ст.55 Конституції України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), також передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (ст. 6); кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13).

Зловживання правами, відповідно ст.17 Конвенції, визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

В цивільному судочинстві, основним завданням якого є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, принципи посідають провідне місце.

Вони є первинними нормами, що не ґрунтуються одна на одній, однак тісно та гармонійно взаємопов`язані. Принципи виступають не лише як гарантії реалізації завдань цивільного судочинства, але і як гарантії дотримання його процесуальної форми.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства, визначених п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.3 ст.44 ЦПК України).

За змістом ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом,за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, попередження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.145 ЦПК України такий захід процесуального примусу як попередження застосовується до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, зокрема за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого.

Як вбачається з матеріалів справи представник Безрученка С.О. звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Апеляційну скаргу, підписано та подано адвокатом Семашко Д.М. в інтересах ОСОБА_3 , який згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України має статус адвоката на підставі свідоцтва №1948/10 від 26 липня 2001 року про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Верба А.П., останній ставить питання про застосування заходів процесуального примусу у вигляді попередження щодо представника іншої сторони адвоката Семашко Д.М. за зловживання процесуальними правами через подання останнім скарги до суду апеляційної інстанції на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення по суті справи і посилається на ст.ст.44, 143-145 ЦПК України.

З аналізу наведених нормі урахуванням вимог ЦПК України, процесуальні рішення і дії, чим є в тому числі і застосування заходів процесуального примусу, приймає і здійснює суд в провадженні якого перебуває справа. Саме цей суд наділений процесуальним законом і повноваженнями приймати відповідні рішення, в тому числі і з процесуальних питань.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року, на підставі п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Семашко Д.М. на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року повернуто скаржнику, оскільки скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З огляду на зазначене, оскільки провадження по цивільній справі №175/12989/25 судом апеляційної інстанції не було відкрито, а справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Верби А.П., адресованої до суду апеляційної інстанції у цивільній справі 175/12989/25, яка не перебуває в його проваджені.

Керуючись ст.ст.43, 44, ч.2 ст.143, ст.144, ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Верба Андрія Петровича про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі 175/12989/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: