Справа № 201/2466/25
Провадження № 2/201/2196/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо», про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого.-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідачів

27 лютого 2025 року позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо», про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, в якому просили суд:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ): 19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди; 120 600,00 грн (сто двадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ): 19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди; 120 600,00 грн (сто двадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ): 19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди; 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ): 19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди; 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 03 грудня 2022 року близько 22 год. 50 хв. в м. Дніпрі на вул. Набережній Перемоги відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки "MERCEDES-BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після наїзду пішохід впала на проїзну частину зустрічного руху, де на неї здійснив наїзд автомобіль марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку, в крайній лівій смузі для руху. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Дніпропетровській області 04 грудня 2022 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000652. Вказані факти підтверджуються супровідним листом органу досудового розслідування, витягом з ЄРДР кримінального провадження №0000652, Висновком експерта №7370/567-Е, Постановою про проведення комісійної судово - медичної експертизи, Висновком комісійної судово-медичної експертизи, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 Серія НОМЕР_5 .

Наразі у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, що підтверджується листом Слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

Внаслідок вищевказаного ДТП, було завдано моральної та матеріальної шкоди близьким родичам загиблої, зокрема: матері ОСОБА_2 ; синові ОСОБА_1 , у зв`язку з чим виникло право на їх відшкодування.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в ТДВ "СК "Кредо", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210988819 чинного на дату ДТП.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211075788 чинного на дату ДТП.

Представник позивачів повідомив відповідачів про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування.

Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог, містились: відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 400,00 грн (по 1/2 40 200,00 грн); відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітньої дитини загиблої у розмірі 241 200,00 грн.

Проте станом на дату подання позову відповідачами виплату страхового відшкодування, не здійснено у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водіїв автомобілів марки "MERCEDES BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 , "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 застрахована у відповідачів, то обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну позивачам, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р., покладається на відповідачів, як на страховиків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, смерть потерпілої настала на місці дорожньо- транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди та шкоду завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілої.

Особи, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 :- мати ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

Загибла на момент ДТП не перебувала в шлюбі, згідно Витягу з ДРАЦС про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини ОСОБА_1 записані у Книзі реєстрації народжень за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записувалися за вказівкою матері.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 500,00 грн, з 1 жовтня - 6 700,00 грн. З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн, виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Отже, Позивачі мають право на отримання страхового відшкодування, в порядку п. 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., в розмірі 80 400,00 грн по 40 200,00 грн кожному. 4.2. Відшкодування пов`язане із втратою годувальника.

У Потерпілої, на день її смерті, на утриманні перебували такі члени сім`ї: син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на час смерті матері був неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 500,00 грн, з 1 жовтня - 6 700,00 грн. Згідно п.27.2 відшкодування ст.27 Закону №1961-IV, утриманцям загальний одного розмір страхового померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 241 200,00 грн, який розрахований за формулою: 36 х 6 700,00.

Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь сина, позивача, становить 241 200,00 грн, мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Щодо ліміту відповідальності відповідачів.

Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Отже, так як граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000,00 грн, у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати Позивачам, становить 320 000,00 грн, яке складається з: 78 800,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.; 241 200,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, встановленого п. 27.2. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. (а.с. 1-9)

18 березня 2025 року представником товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» було подано відзив на позов в якому останній зазначили що не заперечують стосовно права потерпілої особи звертатися безпосередньо до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, проте зазначили.

Так, 10 червня 2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу ТДВ «СК «КРЕДО» надійшли документи за вх. №986, зокрема заява про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою у розмірі 40 200 грн. та заява про виплат страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 241 200 грн. ОСОБА_6 із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «Кредо» не зверталася.

Окрім того зазначили що наразі вина водія забезпеченого ТДВ «СК «Кредо» транспортного засобу SKODA OCTAVIA р.н. НОМЕР_4 судом не встановлена та не встановлено дії кого саме із водіїв транспортних засобів знаходяться у причинно наслідковому зв`язку із смертю потерпілої особи, що є обов`язковою умовою настання у страховика обов`язку на сплату страхового відшкодування.

Проте, на даний час рішення у справі по факту ДТП, що сталося 03 грудня 2022, не прийняте, у зв`язку з чим, наразі ТДВ «СК «Кредо» позбавлене можливості прийняти об`єктивне рішення стосовно здійснення страхового відшкодування

Окрім цього, наявність рішення суду по цій справі має важливе значення для розслідування страхового випадку з огляду на позицію Верховного Суду України у його Постанові від 20.11.2019 у справі №296/2509/16-ц, провадження №61-34163св18.

З тексту даної Постанови вбачається, що пішохід, який винний у скоєнні ДТП, також може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану його неправомірними діями, на загальних підставах.

Таким чином, ТДВ «СК «Кредо» жодним чином не порушило права позивачів на отримання страхового відшкодування, оскільки до моменту набрання рішенням законної сили, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого ТДВ «СК «Кредо» транспортного засобу SKODA OCTAVIA р.н. НОМЕР_4 не настала .

Враховуючи вищезазначене, ТДВ «СК «Кредо» жодним чином не позбавляє Позивачів права на отримання страхового відшкодування відповідно до заявлених позовних вимог, проте, керуючись п. 35.1 ст. 35 Закону України, наразі немає підстав для виплати страхового відшкодування позивачам, оскільки не надано передбачених Законом підтверджуючих документів, у тому числі відсутнє рішення суду, яким би встановлювалась вина водія ОСОБА_5 ТДВ «СК «Кредо» не заперечує стосовно права потерпілої особи звертатись безпосередньо до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, однак звертає увагу, що, відповідно до вищезгаданого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», існує визначена процедура для отримання страхового відшкодування потерпілою особою, яка, в свою чергу, не була недотримана позивачами.

У зв`язку із цим, ТДВ «СК «Кредо» не визнає вимогу позивачів про стягнення страхового відшкодування, заподіяного смертю потерпілою особою. Також заперечували стосовно відшкодування на користь позивачів витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн..(а.с. 62-68).

19 березня 2025 року представником відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» надано відзив на позовну заяву в якій зазначили , що 24 травня 2024 року ПАТ НАСК «Оранта» отримано заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок загибелі ОСОБА_4 , матері ОСОБА_1 , внаслідок ДТП із участю забезпеченого КТЗ. Позивачка ОСОБА_2 із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ НАСК «Оранта» не зверталася.

На даний момент рішення у справі по факту ДТП, що сталося 03 грудня 2022 року, не прийняте, у зв`язку з чим ПАТ НАСК «Оранта» наразі позбавлена можливості прийняти об`єктивне рішення стосовно здійснення страхового відшкодування.

Абзацом 4 ст. п.36.2 ст. 36 передбачено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Таким чином, до моменту набрання рішенням законної сили, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу "MERCEDES-BENZ B170", р.н. НОМЕР_3 не настала (а.с.76-78)

20 березня 2025 представником позивачів надано відповідь на відзив в якій підтримав раніше викладенні обгрунтування позовних вимог, окрім того зазначив, що предметом розгляду дорожньо - транспортної пригоди є виключно дії учасників дорожнього руху, які мали місце під час руху транспортного засобу, внаслідок якого було завдано шкоди.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдача шкоди не є предметом розгляд у в кримінальному провадженні, тому відсутність судового рішення у кримінальному проваджені не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідно доводів представника ТДВ СК «Кредо» щодо розміру розрахунку розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника зазначив, що відповідно до абз 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України , за наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово але не більше як за три роки. Оскільки у даному випадку шкода заподіяна смертю потерпілого, а тому у даному випадку одноразовий платіж найкраще забезпечить інтереси дитини. Отже мінімальний гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України № 1961-ІV становить 241 000 грн., який розрахований за формулою 36х6 700.

Також зазначив що доводи відповідачів про те що ОСОБА_2 не зверталася до них з заявами на виплату страхового відшкодування не відповідають дійсності, оскільки позивачами надано докази направлення даних заяв на адресу відповідачів (а.с.84-87).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 лютого 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.57-58).

Ухвалою судді від 06 березня 2025 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.61-62).

24 березня 2025 року представником відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» надано клопотання про витребування доказів (а.с. 92-93).

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року клопотання про витребування доказів було задоволено частково (а.с.119-120)

15 липня 2025 року на адресу суду надійшли витребуванні докази (а.с.130-131).

Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 134-135).

Сторони в судове засідання не з`явилися просили слухати справу за їх відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до листа Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області від 21 серпня 2024 року на запит адвоката повідомлено, що 03 грудня 2022 року близько 22 год. 58 хв. в м. Дніпрі на вул. Набережній Перемоги з боку провулку Добровольців у напрямку бульвару Слави рухався автомобіль MERCEDES-BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який в районі буд. 130 здійсним наїзд на пішохода ОСОБА_4 , після наїзду пішохід впала на проїзну частину зустрічного руху, де на неї здійснив наїзд автомобіль марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 загинула на місці пригоди.

04 грудня 2022 року СУ ГУНП відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом ДТП внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000652 за ч.2 ст. 286 КК України. Станом на 21 серпня 2024 року досудове розслідування триває (а.с.11).

За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Дніпропетровській області 04 грудня 2022 р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000652.

Вказані факти підтверджуються супровідним листом органу досудового розслідування, витягом з ЄРДР кримінального провадження №0000652, Висновком експерта №7370/567-Е, Постановою про проведення комісійної судово - медичної експертизи, Висновком комісійної судово-медичної експертизи, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 Серія НОМЕР_5 . (а.с. 11-23)

Відповідно до відповіді на запит адвоката Головним управління національної поліції в Дніпропетровській області від 17 грудня 2024 року повідомлено, що станом на 17 грудня 2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000652 за ч.2 ст. 286 КК України триває (а.с. 24).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 (а.с. 25).

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_7 (а.с.26).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в ТДВ "СК "Кредо", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210988819 чинного на дату ДТП (а.с. 28 назвороті).

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211075788 чинного на дату ДТП. (а.с. 28).

24 травня 2024 року представником позивача було повідомлено Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про дорожньо - транспортну пригоду 03 грудня 2022 року до якого долучено: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 - батько загиблої, копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 - сина загиблої, копія витягу з ДРАЦС про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України ОСОБА_1 - сина загиблої, копіє паспорта, ІПН, та довідки про РМПО ОСОБА_1 - сина загиблої, та копії повноважень адвоката (а.с.24).

24 травня 2024 року представником позивачів надано Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» заяви на виплату страхового відшкодування, а саме відшкодування з виплати моральної шкоди в розмірі 40 200 грн., страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 241 200 грн, (а.с. 30-31).

24 травня 2024 року представником позивача було повідомлено ТДВ «СК «Кредо» про дорожньо - транспортну пригоду 03 грудня 2022 року до якого долучено: заява на виплату страхового відшкодування, копія постанови про призначення комісійної судово - медичної експертизи ОСОБА_4 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 - батько загиблої, копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 - сина загиблої, копія витягу з ДРАЦС про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України ОСОБА_1 - сина загиблої, копіє паспорта , ІПН, та довідки про РМПО ОСОБА_1 - сина загиблої, та копії повноважень адвоката (а.с.32).

24 травня 2024 року представником позивачів надано ТДВ «СК «Кредо» заяви на виплату страхового відшкодування, а саме відшкодування з виплати моральної шкоди в розмірі 40 200 грн., страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 241 200 грн, (а.с. 33-31).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 , батько загиблої, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_9 (а.с. 37).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відомості про батька записані відповідно д ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 38)

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем та відповідачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Між сторонами виник спір щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП матері та доньки позивачів, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), на яку, зокрема посилається заявник у касаційній скарзі, та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21), постанова від 05 жовтня 2022 року у справі № 208/4598/21

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в ТДВ "СК "Кредо", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №210988819 чинного на дату ДТП.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ B170", реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211075788 чинного на дату ДТП.

Встановивши, що шкода, пов`язана із смертю потерпілої ОСОБА_4 , була заподіяна джерелами підвищеної небезпеки, відсутність набравшого законної сили рішення суду у кримінальній справі із висновками стосовно вини водіїв забезпечених транспортних засобів не звільняє страховиків від обов`язку відшкодувати шкоду. Оскільки відповідачами не доведено тих обставин, що потерпіла ОСОБА_4 передбачала, бажала чи свідомо допускала настання ДТП зі смертельним наслідком, наявні підстави для задоволення позову.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України в разі завдання джерелом підвищеної небезпеки шкоди смертю фізичної особи такі дії визнаються неправомірними за винятком двох випадків: 1) коли шкоди було завдано внаслідок непереборної сили; 2) коли шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого. При цьому наявність зазначених обставин має довести володілець джерела підвищеної небезпеки або особа, відповідальна за нього.

Відповідачами в цій справі вказаних обставин не доведено.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі просили суд стягнути з відповідачів на свою користь страхове відшкодування у розмірі по 19 700 грн. на кожного з ПАТ АСК «Оранта» та ТДВ СК «Кредо» моральної шкоди.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Позивачам завдано моральної шкоди, заподіяної смертю матері та доньки, тому, враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі втратою найближчого родича позивачів розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди кожному у сумі 19 700 грн. відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає до відшкодування страховиком в межах суми ліміту відповідальності.

Стосовно страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника

Згідно частини 2 статті 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 в редакції чинній на дату пригоди: «Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку".

Згідно ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України: «1. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. 2. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував».

Судом в становлено, що у потерпілої, на день її смерті, на утриманні перебували син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на час смерті матері був неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Батька у сина загиблої немає, що в свою чергу підтверджується Витягом з ДРАЦС про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, копія додається до позовної заяви.

Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, неповнолітня дитина є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю матері.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі.

На час ДТП загибла офіційних доходів не отримувала, проте, сам факт того, що особа не мала офіційних доходів не може свідчити про те, що утримання сина не відбувалось взагалі.

Частиною 2 статті 1200 ЦК України встановлено, що: "Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував".

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 500,00 грн, з 1 жовтня - 6 700,00 грн.

Згідно п.27.2 відшкодування ст.27 Закону №1961-IV, утриманцям загальний одного розмір страхового померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-ІV)

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 241 200,00 грн, який розрахований за формулою: 36 х 6 700,00. Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь сина, позивача, становить 241 200,00 грн, мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України, за наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, щомісячними платежами, використовуючи закладені в ч. 1 ст. 1202 ЦК України принципи, заявник повинен вказати й довести наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

В даному випадку варто відступити від загального порядку відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, оскільки виплата страхового відшкодування одноразовим платежем найкраще забезпечує інтереси дитини, тобто сам припис "найкраще забезпечення інтересів дитини" і є обставиною, яка має істотне значення, що узгоджується з абз. 2 ч. 1 ст. 1202 ЦК України, і саме виплата страхового відшкодування одноразовим платежем відповідає особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майнового права дитини.

Вищезазначена правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20).

Щодо ліміту відповідальності Відповідача.

Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Отже, так як граничний ліміт відповідальності по данному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000,00 грн, у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачам, становить 320 000,00 грн, яке складається з: 78 800,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.; 241 200,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, встановленого п. 27.2. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р

Доводи відповідачів щодо відсутності будь-якого судового рішення по кримінальному провадженню щодо вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд відхиляє з огляду на наступне.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд врахувавши недоведеність умислу потерпілого чи дії непереборної сили, а також відсутність інших осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, на підставі наведених норм права дійшов висновку про доведеність підстав для стягнення такої шкоди з відповідачів на користь позивачів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Стосовно витрат на правову допомогу

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Крім того, представник позивачів просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн., яку підтверджує договорами про надання правничої допомоги від 16 травня 2024 року та від 29 червня 2024 року, детальним розрахунком робіт від 26 лютого 2025 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого представниками відповідачів заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та їх доводів щодо їх не співмірності, суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивачів понесенні витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи, що позивачі на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 600 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 355 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо», про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ):

-19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди;

-120 600,00 грн (сто двадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника;

-3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ):

-19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди;

-120 600,00 грн (сто двадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника;

-3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ):

-19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди;

-3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ):

-19 700,00 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок) відшкодування моральної шкоди;

-3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна Страхова компанія «Оранта» () на користь держави судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» () на користь держави судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта», м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо», м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, буд. 34,

Повний текст рішення складено 14 листопада 2025 року.

Суддя С.О. Демидова