РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5325/25

провадження у справі №2/0285/2436/25

13 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

26.09.2025 АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 80 964 грн 83 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44 140 грн 48 коп.; проценти за користування кредитом в розмірі 36 824 грн 35 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 955 грн. 74 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що 24.09.2021 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 30 000 грн (максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн) зі сплатою 0,01% для торгових операцій та 37% для операцій зняття готівки. Строк користування кредитом 12 місяців, тобто до 24.09.2022, з можливістю пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. У подальшому збільшено кредитний ліміт, наданий відповідачу. Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 80 964 грн 83 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44 140 грн 48 коп.; проценти за користування кредитом в розмірі 36 824 грн 35 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Доводи сторін у справі

Позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позов не подавав.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 24.09.2021 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 30 000 грн (максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн) зі сплатою 0,01% для торгових операцій та 37% для операцій зняття готівки. Строк користування кредитом 12 місяців, тобто до 24.09.2022, з можливістю пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору (а.с. 8, 10).

Цього ж дня АТ «Альфа-Банк» надало відповідачу можливість користуватись кредитною лінією, що підтверджується випискою з рахунку клієнта (а.с. 12).

У подальшому кредитний ліміт, наданий відповідачу, збільшено та станом на 06.01.2022 заборгованість за тілом кредиту становить 44 140 грн 48 коп. (а.с. 18 зворот).

Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 80 964 грн 83 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44 140 грн 48 коп.; проценти за користування кредитом в розмірі 36 824 грн 35 коп. (а.с. 18).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд враховує правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду від 25.05.2021 № 554/4300/16-ц, відповідно до якого виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту (а.с. 12).

За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц).

Умовами кредитного договору не визначено строку кредитування. До позовної заяви не долучено копії Умов та правил надання банківських послуг, чи інших документів, які могли б врегульовувати між сторонами кредитного договору питання щодо строку кредитування.

Разом із тим, вказане питання врегульовано у паспорті споживчого кредиту, який долучений до позову.

Так, згідно п. 3 паспорту споживчого кредиту строк кредитування становить 12 місяців, тобто до 24.09.2022, з можливістю пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору (а.с. 10).

Разом із тим, позивачем не надано належних доказів, що відбулась пролонгація кредитного договору на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Надані позивачем копія виписки про рух коштів, розрахунок заборгованості, навпаки свідчать про порушення відповідачем умов договору та несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за умовами договору.

Таким чином суд вважає, що пролонгація кредитного договору на новий строк не відбулась, а тому з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період строку кредитування, терміном 12 місяців, тобто з 24.09.2021 до 24.09.2022.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 24.09.2022 заборгованість по процентам за користування кредитом становить 1 532 грн 22 коп. (а.с. 18), а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягає частковому задоволенню саме у вказаному розмірі. У іншій частині позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними і допустимими доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними, допустимим і достатніми доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі

6 955 грн. 74 коп., суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у зазначеній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» (ввул. Велика Васильківська, 100,Є м. Київ, 03150, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 45 672 гривні 70 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44 140 гривень 48 копійок; проценти за користування кредитом в розмірі 1 532 гривень 22 копійки (за період 24.09.2021 до 24.09.2022), а також судовий збір в розмірі 1 366 гривень 49 копійок і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 гривень.

У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 25.09.2022 до 24.05.2025 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 13.11.2025.

Суддя Т. Б. Сташків