Провадження № 2/756/8005/25
У Х В А Л А

24 листопада 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та визначення часток у спільній сумісній власності,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та визначення часток у спільній сумісній власності.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, а саме: визначення ціни позову відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», виходячи з дійсної вартості нерухомого майна, що є предметом позову, на момент пред`явлення позову, та відповідно до визначеної ціни позову сплати судового збору за майнову вимогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом розмірі. При цьому в ухвалі про залишення позову без руху зазначено, що визначена позивачем ціна позову - 1 082,00 грн., не підтверджена документально.

На виконання вказаної ухвали суду представником позивача 16.11.2025 до суду надіслано заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що позивачем зазначені в ухвалі суду від 03.11.2025 недоліки усунені не повністю.

Так, з наданих представником позивача документів, зокрема, квитанції № 270478660 від 16.11.2025 вбачається, що позивачем за подання вказаної позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 221,90 грн., з яких: 1 211,20 грн. - за немайнову вимогу щодо розподілу часток у спільній сумісній власності; решта - 10,70 грн. - за вимогу про визнання права власності на частку спірної квартири, виходячи з відновної вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на момент її приватизації - 10,82 грн. у 2001 році, яка зазначена у свідоцтві про право власності на житло від 30.11.2001.

Проте, суд наголошує, що ціна позову про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна на момент пред`явлення позову. При цьому під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості, яка визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У зв`язку з наведеним, враховуючи, що стороною позивача зазначені в ухвалі про залишення позову без руху недоліки не усунені, позовна заява відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення позову у даному випадку не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Керуючись ст.ст. 2, 185, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та визначення часток у спільній сумісній власності повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Тиха