Справа № 615/534/25
Провадження № 2/615/236/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретар судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Колосок Плюс» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, визнання додаткової угоди укладеною,

за участі представника позивача Кожушного К.С.,

представників відповідачів Куляшової С.М., Зюбана Ю.В.,

встановив:

07.04.2025 позивач в особі представника Байрачного С.Ф. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №30 від 05.03.2025, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Колосок Плюс»,

- визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки №17 від 15.03.2007, укладеного між СТОВ «Лан» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.03.2007 між ПОСП «Нива» - правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0122, загальною площею 5,3221 га, зареєстрований 04.03.2008 за № 03.

За п.8 договору, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 25.08.2016, строк його дії сторонами визначено до 04.03.2025.

З 2007 року по 2025 рік позивач належним чином виконував свої обов`язки за договором оренди. Жодних претензій від орендодавця не надходило.

На виконання вимог п.8 договору оренди, 04.12.2024 направив відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про намір укладення договору оренди на новий строк з пропозицією збільшити розмір орендної плати до 25766 грн, що становить 13% від НГО за 2024рік.

Але, відповідач не надала жодної відповіді.

Згодом стало відомо, що 05.03.2025 ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки з новим орендарем ФГ «Колосок Плюс», згідно із п.9 якого розмір орендної плати за користування земельною ділянкою склав 15370,30 грн, що становить 7% від НГО, тобто у меншому розмірі ніж запропонував позивач.

Вважає, що відповідачами порушено його переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, тому змушений звернутись до суду.

Наполягає, що мав переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, оскільки належним чином виконував обов`язки за договором оренди від 15.03.2007 та виконав вимоги, встановлені ч.2,3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

ОСОБА_1 , отримавши його повідомлення, зобов`язана була або укласти договір оренди, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди на новий строк, але цього не зробила, натомість уклала договір оренди земельної ділянки з іншим орендарем, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав.

Як зазначає представник, укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки від 05.03.2025 не відповідає вимогам цивільного законодавства, а сааме ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», тому з метою захисту прав позивача підлягає визнанню недійсним на підставі ч.3 ст.215 ЦК України.

Після усунення 28.04.2025 недоліків позовної заяви, на підставі ухвали суду від 01.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України за клопотанням представника відповідача Зюбана Ю.В. судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження (ухвала від 19.06.2024).

20.05.2025 представник відповідача Зюбан Ю.В. подав відзив на позовну заяву, за змісту якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні.

Пояснив, що наприкінці вересня 2024 року до нього звернулася ОСОБА_1 з питанням оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0122, загальною площею 5,3221 га. При цьому повідомила, що дія договору оренди земельної ділянки, укладеного із СТОВ «Лан» припиняється 04.03.2025, тому листом від 09.09.2024 повідомила товариство, що не має наміру поновлювати його дію. На що ніяких заперечень та взагалі відповіді не отримала, жодних зобов`язань перед орендарями СТОВ «Лан» не має.

Через необхідність у цьому випадку виділення СТОВ «Лан» земельної ділянки, зв`язався із таким же орендарем ОСОБА_2 , який наприкінці жовтня 2024 року приїхав в село Минківка з працівниками СТОВ «Лан», де виділили для нього земельні ділянки ОСОБА_3 і ОСОБА_1 . Одночасно були виділені земельні ділянки іншим громадянам (5-7 осіб), у яких також закінчувався термін дії договорів оренди земельних ділянок та вони не мали наміру продовжувати з СТОВ «Лан» договірні відносини.

Зауважив, що позивач не обробив та не підготовив запропоновану ОСОБА_4 земельну ділянку до обробітку в наступному році, що підтверджує, що він заздалегідь був повідомлений про закінчення договору оренди земельної ділянки, знав про розірвання договірних відносин з ОСОБА_1 та не заперечував проти цього.

05.03.2025 відповідач підписав договір оренди земельної ділянки №30 з ОСОБА_1 , зареєстрований 10.03.2025. Тільки після цього обробив земельну ділянку та наразі засіяв.

Вважає, що діяв в рамках вимог закону, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між ФГ та ОСОБА_1 , на його погляд, суперечить законодавству.

20.05.2025 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог через невідповідність змісту позовної заяви фактичним обставинам.

Підтвердила, що дійсно 15.03.2007 із позивачем уклала договір оренди землі, в п.8 якого погодили строк дії - 10 років. 20.09.2016 підписали додаткову угоду, якою визначили строк його дії до 04.03.2025.

Але ні договір оренди, ні додаткова угода не містили порядку поновлення оренди, окрім п.8, де вказано: «…У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором».

Наголосила, що рішення про не бажання укладати договір оренди землі з позивачем на новий строк мало особисті причини, про що 09.09.2024, тобто за 6 місяців до закінчення строку дії договору, вручила позивачу лист-повідомлення, маючи на увазі повагу до нього та небажання завдавати йому витрат на обробіток землі, яку він не зможе використовувати в подальшому.

Разом з тим, в позовній заяві вказано, що в п. 8 договору оренди передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк, що на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки жодного слова про переважне право цей пункт договору не містить.

Окрім того, як зазначає відповідач, не відповідає дійсності, що орендар повідомив її про свій намір укласти договір на новий строк шляхом направлення повідомлення, оскільки з Витягу сайту Укрпошти по відстеженню кореспонденції, заявлений представником лист-повідомлення прийнятий до відділення 12.12.2024, а вручений відповідачу лише 18.03.2025, тобто вже після укладення договору з ФГ «Колосок Плюс». До того ж, згідно із опису вкладення, у цінний лист на ім?я ОСОБА_1 надсилалася тільки відповідь на її заяву без проекту додаткової угоди. Всі ці документи отримала лише разом з позовною заявою.

Вважає, що вичерпний перелік вимог, порушення яких тягне за собою недійсність правочину, наведений у ст.203 ЦК України. Але позивач не вказав жодної в позовній заяві, що позбавляє можливості заперечувати його аргументи.

Наголосила, що договір оренди землі з ФГ укладений та зареєстрований після закінчення дії договору з позивачем, тому наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлювати суд на момент його укладення. Але будь-які підстави для цього вважає відсутніми, як і для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 15.03.2007, оскільки взагалі не пропонувалась їй позивачем, чим, на погляд відповідача, порушена обов`язкова процедура, необхідна для поновлення договору.

11.06.2025 позивач в особі представника Байрачного С.Ф. подав відповідь на відзив, не погоджується з наведеними ОСОБА_1 аргументами, які на його думку, не спростовують обґрунтованість позовних вимог.

Категорично заперечує твердження відповідача, що копія проекту додаткової угоди не надсилалася разом із листом-відповіддю від 04.12.2024 за №267 на заявку щодо поновлення договору оренди. Ці доводи вважає помилковими, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи.

Зокрема, листом від 04.12.2024 №267 повідомив відповідача про свою згоду на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, що відповідає вимогам ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Разом із повідомленням направив проєкт додаткової угоди, про що свідчить його зміст та фактична наявність відповідного документа.

Відсутність згадки про додаткову угоду в описі вкладень до супровідного листа або в тексті самого повідомлення вважає очевидною технічною помилкою при оформленні документації, яка жодним чином, на думку представника, не свідчить про відсутність вказаного документа у складі направлених матеріалів. Така помилка має виключно формальний характер і не впливає на зміст повідомлення, волевиявлення позивача та дотримання встановленого порядку поновлення договору.

Спроба відповідача використати технічну неточність, як підставу для заперечення проти поновлення договору вважає недобросовісною та спрямованою виключно на уникнення виконання обов`язку щодо укладення додаткової угоди, попри отримання належної відповіді у встановлений законом строк.

Наполягає, що договір оренди земельної ділянки між відповідачами від 05.03.2025 не відповідає вимогам цивільного законодавства, а саме ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі», якою передбачене переважне право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки :02:000:0122 на новий строк, тому підлягає визнанню недійсним з метою захисту цього права.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

За клопотанням сторін до матеріалів справи приєднано додаткові письмові докази, допитано заявлених свідків.

Заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальний дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засідання представник позивача Кожушний К.С. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини.

Наполягав, що позивач мав переважне право на оренду земельної ділянки, повідомив про свої наміри продовжувати орендні відносини, які проігноровано. Так як виконав свої обов`язки за договором оренди, своєчасно сплачував орендну плату, запропонував більший розмір орендної плати, вважає, що порушено його переважне право на укладення договору оренди на новий строк, яке підлягає судовому захисту.

Підтвердив, що відповідач ОСОБА_1 повідомила позивача про відмову від подальших орендних відносин, але не в порядку, передбаченому ЗК України. До того ж, фактично не розглянула його пропозицію, з яких підстав відмовлено. Вважає, що орендодавець може відмовити в продовженні орендних відносин лише у разі, якщо не буде передавати земельну ділянку в оренду взагалі, але ОСОБА_1 - передала іншому орендарю.

Доповнив, що до повідомлення від 02.10.2024 проект додаткової угоди не приєднувався, так як не передбачено законом. Чи приєднувався він до повідомлення в грудні 2024 року, не знає. Вважає безпідставним покладення на позивача обв`язку підтвердити вручення відповідачу поштового відправлення, який не перевіряв надходження пошти. Щодо підтвердження обставин втрати цих документів звернувся до ДПС.

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 судовий розгляд проведено за її відсутності через похилий вік (86 років) та стан здоров`я, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Її представник ОСОБА_5 , посилаючись на викладені відповідачем обставини у відзиві, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Наголосила, що заздалегідь 09.09.2024 ОСОБА_1 направила позивачу лист про відмову продовжувати орендні відносини, що відповідає умовам договору та нормам земельного законодавства. Позивач отримав цей лист, що підтверджує штамп на копії, яка залишилась у відповідача, та лист позивача у відповідь, датований 04.12.2024, який попав на почту 12.12.2024, а вручений ОСОБА_1 з невідомих причин лише 18.03.2025, тобто після укладення договору оренди земельної ділянки з ФГ. Зауважила, що в листі позивач не заперечує проти такого бажання ОСОБА_1 . Враховуючи, що земельна ділянка на час отримання пропозиції позивача вже перебувала в оренді, доводи пропозиції не розглядались. Вважає, що позивач повинен був не просто підготувати та направити повідомлення поштою, а вжити всіх заходів, щоб вручити особисто відповідачу, зокрема, поцікавитись про заявлену ним технічну помилку, про яку навіть відсутні відмітки в трекінгу поштового відправлення.

Наполягає, що ніякого відправлення в жовтні 2024 року на адресу ОСОБА_1 не було. Надані позивачем докази на обґрунтування наявності переписки, на думку представника, сфальсифіковані, викликають сумніви. За вказаним в описі номером поштове відправлення направлялось, але іншій особі, що могла б підтвердити довідка Укрпошти, яка може бути витребувана лише позивачем. Разом з тим, позивач надає лист ДПС, яка не є розпорядником цієї інформації. Не зрозуміло, яку цінність для ДПС має квитанція поштового відправлення та додаткова угода, що потребувало б евакуації з найбільш тихого району Харківської області в прифронтовий для збереження в архіві, до того ж, за 2024 рік, що не відповідає інструкції. Окрім того, виникає ряд запитань, з чого тоді робилась копія, не раз надана позивачем вже в ході судового розгляду, до того ж, спочатку з технічними помилками, згодом без. Зазначення про направлення відповідачу додаткової угоди відсутнє не лише в листі, а і в описі. Що свідчить про неналежність та недопустимість наданих позивачем додаткових доказів, в тому числі показань свідка, який не перебуває з позивачем у трудових відносинах, не зміг пояснити, коли, навіть рік назвати, де знаходиться товариство, куди відносив, навіть в якому районі м. Харкова, кому здійснював відправлення, що не відповідає вимогам ст.95 ЦПК України.

Звернула увагу, що після 04.03.2025 між позивачем та ОСОБА_1 вже не було ніяких відносин, не з вини ОСОБА_1 , а тому що позивачем порушено процедуру переважного права у встановленому законом порядку, зокрема ст.33 ЗУ «Про оренду землі». Заявлені позивачем обставини не можуть бути підставою для визнання не дійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами. Які саме вимоги ЦПК України порушено відповідачами, позивач не навів. Вважає особистим правом відповідача після закінчення дії договору оренди земельної ділянки на свій розсуд використовувати її, передавати в оренду тій особі та на тих умовах, які бажає, що стосується лише орендаря та орендодавця, а не позивача.

Зауважила, що свідки в судовому засідання підтвердили, що позивачу було достовірно відомо про припинення договірних відносин, ніякого зговору не було, як і з іншими орендодавцями. Чому позивач передумав та вирішив розпочати судову тяганину, з урахуванням ст.44 ЦПК України свідчить про зловживання процесуальними права, тобто подання завідомо штучного позову, який не містить викладення обставин порушеного права, не обґрунтований належними та допустимими доказами, які неодноразово змінювались та відрізнялись в порівнянні з поданими.

Представник відповідача ФГ «Колосок Плюс» Зюбан Ю.В. заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Наполягає, що позивач знав про припинення орендних відносин з ОСОБА_1 , оскільки саме його представник виділив йому земельну ділянку відповідача для обробітку з урахуванням цілісності поля. Після укладення договору оренди землі 05.03.2025 з ОСОБА_1 , ніяких претензій від позивача не надходило. Вважає, що діяв в рамках вимог закону. В той час позивач виділив і інші земельні ділянки землевласників, які вирішили оформити договірні відносини з іншими фермерами.

Заслухавши пояснення представників, перевіривши їх доводи, дослідивши надані письмові докази, допитавши свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0122, загальною площею 5,3221 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Минківської сільради Валківського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 86391411 від 04.05.2017.

15.03.2007 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПОПС «Нива» - правонаступник СТОВ «Лан» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Минківської сільської ради.

П.2 договору оренди землі передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,32 га, у тому числі рілля.

Згідно із п.8, договір оренди землі укладено на десять років. У разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

В п.9 договору встановлено, що орендна плата вноситься у формі та розмірі 1,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, яка вноситься за вибором орендодавця в натуральній або відробітковій формі в строк до 31 грудня кожного року (п.11).

За умовами п.37, дія договору оренди землі припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

П.43 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Валківському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії «Центрального державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.03.2008 за № 03.

25.08.2016 між ОСОБА_1 (орендодавець) та СТОВ «Лан» (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 15.03.2007, за умовами якої сторони домовились внести в договір оренди землі від 15.03.2007 зміни щодо збільшення розміру орендної плати та подовження терміну дії договору до 04.03.2025, що підтверджується записом про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 20245899 від 27.04.2017.

За ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, яка за ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Ст.1 Протоколу №1 Конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом ст. 18,20 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.04.2017 у справі № 6-422цс17.

В ст.19 Закону, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Ч.1 ст.31 ЗУ «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2013 передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

16.01.2020 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, яким ст.33 ЗУ «Про оренду землі», що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

При цьому, поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Ст.33 ЗУ «Про оренду землі» у редакції, чинній до 16.07.2020., мала назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував свої обов?язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

За положеннями ст.33 ЗУ «Про оренду землі», реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

З ч.8-9 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» , додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

За ст.13 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб та юридичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст.15 ЦК України).

Ст.16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Кожна сторона згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

За ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Оцінивши надані сторонами докази в порядку ст.89 ЦПК України, суд вважає доведеними обставини, що ОСОБА_1 , підписуючи договір оренди земельної ділянки 15.03.2007, а згодом й додаткову угоду від 25.08.2016, надала своє волевиявлення на надання права оренди належної їй земельної ділянки з 04.03.2008, оскільки при укладенні договору сторони досягли згоди щодо початку його дії саме з цього моменту, та закінчується 04.03.2025 з урахуванням додаткової угоди від 25.08.2016.

09.09.2024 ОСОБА_1 подала на ім`я директора СТОВ «Лан» лист-повідомлення про небажання поновлювати дію договору. У зв`язку з чим просить утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали їй відразу після закінчення строку дії додаткової угоди використовувати належну їй на праві власності земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0122, загальною площею 5,3221 га.

В цей же день 09.09.2024 лист-повідомлення особисто отримав представник СТОВ «Лан», про що свідчить штамп, дата та підпис, що не заперечував в судовому засіданні представник позивача.

04.12.2024 за №267 генеральний директор Байрачний С.Ф. направив на адресу ОСОБА_1 відповідь на її заяву від 09.09.2024, в якому підтвердив, що строк дії договору спливає 04.03.2025. СТОВ «Лан» належним чином виконувало свої зобов`язання. З урахуванням ст.33 ЗУ «Про оренду землі» має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0122 на новий строк. Тому пропонує укласти договір земельної ділянки за наведених у листі умов. Інформація про наявність додатків, зокрема, проекту додаткової угоди, який би направлявся ОСОБА_1 , у листі відсутня.

Згідно із опису, перевіреного працівником пошти, відправлення складається із відповіді за вих. № 267 від 04.12.2024 на заяву від 09.09.2024, загальна кількість предметів один, подано до ПСЗ 12.12.2024, про що свідчить штамп. Виправлення не допускаються.

Суд відзначає, що в описі також відсутня інформація про наявність додатків, зокрема, проекту додаткової угоди, який би направлявся ОСОБА_1 на виконання вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

З накладної № 230 від 12.12.2024, одержувач - ОСОБА_1 , вид відправлення Укрпошта Експрес, у разі не вручення повернути опис вкладення, смс відправнику про вручення.

Із наданого представником відповідача ОСОБА_5 трекінгу Укрпошта з перевірки статусу відстеження за № 230, відправлення прийнято на поштове відділення м. Валки 12.12.2024, в цей же день виїхало до логістичного центру м. Харкова, 17.12.2024 прибуло до логістичного центру м. Валки, 02.01.2025 прибуло відділення с. Минківка (обслуговується пересувним відділенням за адресою та графіком надання послуг у населеному пункті), 18.03.2025 там же вручено одержувачу.

За правилами операторів внутрішніх відправлень по Україні, зокрема Укрпошти: «Укрпошта Стандарт» - прості та рекомендовані листи (крім судових повісток) зберігаються у відділенні 14 календарних днів з моменту надходження. Зберігання понад 5 робочих днів (від дати надходження) є платним (нараховується додаткова плата). «Укрпошта Експрес» та «Укрпошта Документи» - зберігаються 14 календарних днів (також безоплатний період 5 робочих днів). Можливість продовження для відправлень «Укрпошта Стандарт», «Укрпошта Експрес» та «Укрпошта Документи» термін зберігання можна продовжити до 28 календарних днів за письмовою заявою відправника/адресата та за додаткову плату.

Виходячи з цього, суд ставиться критично до доводів позивача про реалізацію ним свого переважного права на поновлення строку дії договору оренди у передбаченому законом порядку.

Судом встановлено, що між позивачем та власником земельної ділянки жодних додаткових угод щодо поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки від 15.03.2007 у місячний строк, що є обов`язковим, не укладено.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки від 15.03.2007 є припиненим з 04.03.2025.

Суд погоджується з твердженням відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , що позивачем не вжито достатньо заходів для належного та своєчасного вручення відповідного повідомлення та проекту додаткової угод у разі наміру продовжувати строк дію договору оренди землі від 15.03.2007.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 надав додаткові докази та пояснив, що станом на 17.09.2024 позивач знав, що деякі власники земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_1 не будуть продовжувати з ним договір оренди, що підтверджується скріншотом карти, надісланої працівником СТОВ «Лан» на адресу директора ТОВ «Валківська виробничо-заготівельна компанія» Галагана С.І., який також орендував частину земельних ділянок у колишніх орендодавців СТОВ «Лан», де схематично зображено поділ на земельні ділянки, які кожен із них буде орендувати. Згодом цю схему отримав від ОСОБА_2 . На той час земельна ділянка ОСОБА_1 вже не оброблялась СТОВ «Лан».

На дослідженому в судовому засіданні скріншоті карти встановлено схематичне зображення поділу земельних ділянок із позначкою: ОСОБА_2 - 32 га, ОСОБА_6 10,64 га.

Пояснення представника відповідача ОСОБА_6 узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_2 , який повідомив в судовому засіданні, що на початку минулої осені до нього звернулися люди, які повідомили про закінчення договорів оренди земельних ділянок, укладених із СТОВ «Лан» та не бажання продовжувати їх строк дії, а вирішили укласти відповідні договори з ним та ОСОБА_6 . В зв`язку з цим в кінці осені на територію його ТОВ «Валківська виробничо-заготівельна компанія» приїхав ОСОБА_7 із землеміром, розмовляли про виділення земельних ділянок, щоб не рвати поле, вирішили віддати частину поля біля с. Минківка, що підтверджується листуванням у месенджері Вайбер. Йому виділено 32 га, ОСОБА_6 10,64 га, про що свідчить викіпіровка, надіслана землевпорядником 17.10.2024. З ОСОБА_7 домовлялись усно. В березні 2025 року виділену земельну ділянку засів соєю, а ОСОБА_6 - кукурудзою. Влітку від ОСОБА_6 дізнався про судові тяжби. До нього будь-яких претензій ОСОБА_7 не пред`являв. Договори оренди уклали з людьми в березні 2025 року після закінчення договорів, укладених з СТОВ «Лан», сплачують податки, орендну плату. В його присутності ОСОБА_7 не заперечував проти виділення ОСОБА_6 земельної ділянки, 10,64 га відповідає двом паям. Наразі прийшов новий власник СТОВ «Лан», можливо намагається забрати землю. На його погляд, ОСОБА_7 та землевпорядник, виділяючи земельні ділянки діяли добровільно, якщо на одному полі, зручно обробляти. В с. Минківка всі орендарі сплачують однакову орендну плату 4 тис.грн. за га.

Твердження представника позивача про направлення листа з додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки на адресу ОСОБА_1 02.10.2024 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не узгоджуються із іншими наведеними вище доказами.

В квитанції поштового відправлення, здійсненого 02.10.2024, відсутнє найменування одержувача. За №007, що значиться в описі, згідно із оглянутою судом довідкою Укрпошта, поштове відправлення направлено не ОСОБА_1 , а іншій особі. Доказів, які б спростували ці обставини, позивачем не надано.

Показання свідка ОСОБА_8 , як і лист позивача на адресу ДПС про підтвердження втрати податкових документів, в розумінні ст.79,90,95 ЦПК України, суд визнає недопустимими доказами.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним оренди земельної ділянки №30 від 05.03.2025 щодо передачі в строкове платне користування земельної ділянки, загальною площею 5,3221 га, кадастровий номер :02:000:0122, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Колосок Плюс», зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2025 за №59012348 суд зазначає таке.

За ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ст.215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ч.1-3 ст.203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушення переважного права позивача, договір оренди земельної ділянки між відповідачами №30 від 05.03.2025 відповідає вимогам ст.203,215 ЦК України, тому є дійсним, права та обов`язки позивача не порушує, право користування набуте відповідачем ФГ «Колосок Плюс» на законних підставах.

З огляду на викладене, підстави для визнання цього договору недійсним відсутні.

Керуючись ст.265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Колосок Плюс» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №30 від 05.03.2025, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Колосок Плюс», визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки №17 від 15.03.2007, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Лан» та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова