У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

за участі: секретаря судового засідання Швидкої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника скаржника Кириченко Ольги Миколаївни подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни,-

в с т а н о в и в:

Представник скаржника Кириченко О.М. звернулася до суду в інтересах ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» зі скаргою на дії старшого державного виконавця, у якій просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко В.О. у частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76532917 від 24.10.2025 року;

- зобов`язати старшого державного виконавця Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області КМУ МЮ України Теліженко В.О. відновити виконавче провадження ВП № 76532917 з примусового виконання виконавчого листа що видав Черкаський районний суд Черкаської області (від 01.04.2011 року у цивільній справі № 2-1414/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , за кредитним договором 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 року у розмірі: 55 964,98 грн, судовий збір 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн);

- стягнути з Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області КМУ МЮ України судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Вказана скарга мотивована тим, щорішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.04.2011 року у цивільній справі № 2-1414/10, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника: ( ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), та прийнято рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором № 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 року у розмірі: 55 964,98 грн, судовий збір 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.12.2021 року по справі № 2-1414/10 замінено сторону стягувача та поновлено строки пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направлено виконавчий лист до виконання та державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 76532917.

24.10.2025 року на адресу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження №76532917 від 02.02.2025 року за п. 3. ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки «встановлено смерть боржника, свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 07.03.2024 року. Згідно відповідей Черкаської районної нотаріальної контори від 09.05.2025 та 16.10.2025 з заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Представник скаржника вказує, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 76676729 від 24.10.2025 року, що видана старшим державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Теліженко В.О. є незаконною та винесеною в порушення ст.ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому має бути скасована, а виконавче провадження № 76532917, відновлене.

Зокрема, представник скаржника вказує, що державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження № 76676729 від 02.02.2025 року зазначає, що: «Згідно відповідей Черкаської районної нотаріальної контори від 09.05.2025 та 16.10.2025 з заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого, проте в спадщину не вступила, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Правонаступники відсутні».

При цьому, згідно повідомлення Черкаської районної державної нотаріальної контори КМУ МЮ від 16.10.2025 року за № 1169/0214 у відповідній нотаріальній конторі заведено спадкову справу, з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином, представник скаржника вважає, що висновок державного виконавця про те, що неотримання спадкоємцем свідоцтва на право на спадщину тотожне відмові від спадщини є незаконним та порушує права стягувача, зокрема щодо заміни боржника у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отже, на переконання представника скаржника, виконавець установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

11 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника скаржника Кириченко О.М. надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, разом з доказами її надсилання сторонам.

14 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від старшого державного виконавця Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області КМУ МЮ України Теліженко В.О. надійшли до суду письмові заперечення на скаргу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Вказані заперечення обґрунтовані тим, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 76532917 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1414/10 від 01.04.2011 виданого Черкаським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості у розмірі 55964,98 грн, а також суму судових витрат у розмірі 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн, а разом 56644,62 грн, яке було відкрито 13.11.2024.

За весь період виконання виконавчого провадження №76532917 старшим державним виконавцем Теліженко В.О. вчинено виконавчі дії в повному обсязі, а саме направлено рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик боржника, винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору, накладено арешт на майно боржника (ДРРП та ДРОРМ),згідно наявних відомостей в ДРРП у боржника відсутнє нерухоме майно, накладено арешт на рахунки боржника та виявлено лише один рахунок в АТ КБ Приватбанк на якому наявна заборгованість в сумі 14115,48 грн., здійснено перевірку майнового стану, домоволодіння було зачинено, здійснено запити до ПФУ (офіційні джерела доходу відсутні), здійснено запити до ДПС (інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, до ДФС не надходила), запити до МВС про наявні транспорті засоби (В МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби).

На момент пред`явлення у державного виконавця були відсутні підстави вважати боржника померлим аж до лютого 2025 року, коли до відділу повернулись листи від АТ Укрпошта з відміткою що адресат помер, після чого державний виконавець перевірив даний факт в реєстрі ДРАЦС та сформував витяг.

Згідно витягу № 2 від 03.02.2025 року, боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на момент пред`явлення стягувачем виконавчого документу в листопаді 2024, з моменту смерті минуло вже 7 місяців.

03.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 76532917 згідно п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону яка була скасована ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 року яка набрала законної сили 22.03.2025 року у зв`язку з не виявленням державним виконавцем правонаступників.

Оскільки в ухвалі Черкаського районного суду Черкаської області від 06.03.2025 року яка набрала законної сили 22.03.2025 року була наявна описка відділом 22.04.2025 року вихід. № 23796/2 направлено на адресу Черкаського районного суду Черкаської області заяву про виправлення описки в судовому рішенні та згідно ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 19.05.2025 року описку виправлено, ухвала надійшла до відділу 05.06.2025 року вхід. № 5554/2.

09.06.2025 року виконавче провадження № 76532917 було відновлене.

09.05.2025 року за вихідним № 27945/2 державним виконавцем направлено вимогу до Черкаської районної державної нотаріальної контори щодо надання інформації відносно наявності правонаступників померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 років, а в разі відсутності спадкоємців надати інформацію чи визнані майнові об`єкти спадщини відумерлою спадщиною. Згідно наданої відповіді Черкаської районної державної нотаріальної контори, що надійшла до відділу 22.05.2025 року вхід. № 5000/2 зазначено, що в нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 345/2024.

З заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (заявлена як сестра померлого), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтва про право на спадщину не видавалась.

08.10.2025 року за вихідним № 58506/2 державним виконавцем направлено вимогу до Черкаської районної державної нотаріальної контори щодо надання інформації відносно наявності правонаступників померлого гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 06.03.2024 років, а в разі відсутності спадкоємців надати інформацію чи визнані майнові об`єкти спадщини відумерлою спадщиною.

Згідно наданої відповіді Черкаської районної державної нотаріальної контори що надійшла до відділу 23.10.2025 вхід.№10459/2 зазначено, що в нотаріальній конторі заведено спадкову справу №345/2024. З заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 (заявлена як сестра померлого), ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Свідоцтва про право на спадщину не видавалась.

Таким чином, державний виконавець вказує, що з моменту смерті боржника в загальному минуло 1 рік та сім місяців, державним виконавцем були вчинені всі дії з моменту відкриття згідно норм чинного законодавства щодо встановлення правонаступника. Відповідно до Закону у виконавчому провадженні в подальшому вчиняти будь які дії відносно померлої особи - не можливо. Замінити сторону виконавчого провадження неможливо, оскільки згідно вище зазначеної норми ч.5 ст.15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, заява від сторони стягувача ТОВ «Брайт Інвестмент» до відділу не надходила та не надійде до моменту коли спадкоємець який прийняв спадщину одержить свідоцтво про право на спадщину та кредитор спадкодавця пред`явить свої вимоги до спадкоємця (ч.ч. 2, 3 ст.1281 ЦК України), даний процес може затягнутися на невизначений термін, роки, оскільки право спадкоємців на оформлення свідоцтва не обмежено певними строками та оформлення свідоцтва є правом, а не обов`язком спадкоємців. Виконавче провадження не може просто перебувати на виконанні без здійснення жодних виконавчих дій по ньому весь цей не визначений термін, адже підстав для зупинення виконавчого провадження законом в такій ситуації не передбачено. Саме тому старшим державним виконавцем було прийнято рішення щодо закінчення виконавчого провадження № 76532917 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону.

Також, державний виконавець просила суд відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі та здійснити розгляд скарги без участі та присутності представника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.12.2010 року у цивільній справі № 2-1414/2010 позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 року у розмірі: 55964,98 грн, судовий збір 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн.

На виконання вказаного рішення суду у справі № 2-1414/2010 видано виконавчий лист, який направлено на примусове виконання.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.02.2021 року замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «КБ Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» у виконавчому листі по справі № 2-1414/2010 виданого за рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 року у розмірі: 55964,98 грн, судовий збір 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу.

ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було направлено виконавчий лист до виконання, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 76532917.

В подальшому, на виконання вказаного виконавчого листа 13 листопада 2024 року державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Теліженко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76532917.

24 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Теліженко В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 76532917, оскільки встановлено смерть боржника, свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 07.03.2024 року. Згідно відповідей Черкаської районної нотаріальної контори від 09.05.2025 та 16.10.2025 з заявою про прийняття спадщини звернулась сестра померлого, проте в спадщину не вступила, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Правонаступники відсутні.

Також установлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до листа завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. № 1169/02-14 від 16 жовтня 2025 року встановлено, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , в нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 345/2024. З заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , (сестра померлого). Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року в справі «Case of Immobiliare Saffi v. Italy», від 19 березня 1997 року в справі «Case of Hornsby v. Greece»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 15 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону про виконавче провадження - тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частиною 5 статті 26 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;

21) виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 2 статті 39 Закону).

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Порядок закінчення виконавчого провадження у випадку смерті боржника - фізичної особи перебував предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 (провадження № 14-48гс20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду містяться висновки про те, що з метою дотримання засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження відносно боржника - фізичної особи виконавцем за допомогою автоматизованої системи формується та подається запит про надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків - боржників - фізичних осіб або серію (за наявності) та номер паспорта боржників - фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті відповідно до Порядку надання інформації Державною податковою службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 21 липня 2020 року № 2483/5/436, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 липня 2020 року за № 690/34973, за виконавчими документами, у яких відсутні такі дані.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець за допомогою автоматизованої системи може сформувати узагальнену інформацію про боржника, його майно, доходи та кошти. Така інформація формується автоматизованою системою на підставі наявних у ній на дату формування відомостей, отриманих виконавцями з реєстрів, баз даних та інших інформаційних систем державних органів, банків або інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг в ході примусового виконання рішень.

Смерть боржника слід розглядати, як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа).

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною 5 статті 15 цього Закону (пункт 5 частини 1 статті 34 Закону про виконавче провадження).

Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини 1 статті 39 Закону про виконавче провадження) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина 1 статті 1281 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором включаються до складу спадщини, тому правовідносини у справі допускають правонаступництво.

Оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво, у виконавця не було підстав для закінчення виконавчого провадження через смерть боржника, він зобов`язаний був зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників.

Дізнавшись про смерть боржника, державний виконавець Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко В.О. відповідно до вимог закону повинна була звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_1 правонаступником.

Розглянувши скаргу суд вважає, що оскільки державний виконавець при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження не вжила всіх належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду, передбачених законом, та передчасно прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № 76532917 від 24 жовтня 2025 року, а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги стягнення з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» понесених витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн 00 коп.

На підтвердження понесення судових витрат до суду надано: Договір № 01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01 травня 2023 року; Додаток № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року; Акт про надання правової допомоги № 1011-5 від 10 листопада 2025 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року; копію Ордера на надання правничої допомоги.

За змістом частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною скаржника подано у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі наявні підстави для стягнення із Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» витрат на правничу допомогу, проте у зменшеному до 5 000 грн 00 коп. розмірі, що є співмірним зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-260,447,448,451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу Кириченко Ольги Миколаївни подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерії Олександрівни у частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 76532917 від 24.10.2025 року.

Зобов`язати старшого державного виконавця Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Теліженко Валерію Олександрівну або іншу посадову особу відновити виконавче провадження ВП № 76532917 з примусового виконання виконавчого листа що видав Черкаський районний суд Черкаської області (від 01.04.2011 року у цивільній справі № 2-1414/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», за кредитним договором № 394п/99/2008-980 від 07.08.2008 року у розмірі: 55 964,98 грн, судовий збір 559,64 грн та витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн.).

Стягнути з Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. В. Морозов