Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , -

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що син проживає з нею. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати посильну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання на денній формі та не має можливості самостійно працювати. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.04.2017 ухвалено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, після досягнення ОСОБА_3 повноліття він продовжив навчання у вищому навчальному закладі і є студентом 2 курсу денної форми навчання на факультеті прикладної математики та інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка, у зв`язку з чим потребує подальшої допомоги на його утримання. Відповідач спроможний матеріально допомагати своїй дитині.

На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку.

Представник позивача просила розглянути справу у відсутності позивача та її представника, про що подала відповідну письмову заяву, в якій також вказала, що позов підтримують, присять задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутності.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає спільно з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Ужгород.

Дев`ятого липня 2007 року в період перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в Книзі реєстрації народжень 01 серпня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 926 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закапатської області від 03 квітня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, ухвалено щомісячно стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.11.2016 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою факультету прикладної математики на інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка Міністерства освіти і науки України від 11 липня 2025 року № 611, ОСОБА_3 є студентом 2-го курсу денної форми навчання факультету прикладної математики на інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка, навчається на бюджетному навчанні, термін закінчення навчання 30.06.2028.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), майор ОСОБА_2 працює на посаді заступника начальника відділу голова циклової комісії підготовки інструкторів мінно-розшукових собак відділу циклових комісій кінологічних дисциплін та дійсно проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_5 (військовій частині НОМЕР_4 ) Державної прикордонної служби України з 11 травня 2019 року по теперішній час.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, позаяк, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Крім того, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 666/1408/16-ц від 19 червня 2019 року суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення аліментів на користь повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають задоволенню тільки при наявності у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові Верховного суду в справі № 308/4214/18 від 13 квітня 2021 року зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття та продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Зокрема, факт потреби матеріальної допомоги підтверджується тим, що дитина ніде не працює, не має самостійного заробітку, так як навчається на другому курсі денної форми навчання факультету прикладної математики на інформатики Львівського національного університету імені Івана Франка.

Факт навчання дитини на державному замовленні не спростовує необхідність матеріальної допомоги, позаяк, «матеріальна допомога» у розумінні статті 199 СК України включає в себе не тільки витрати, які безпосередньо пов`язані за навчанням, а й витрати на харчування, житло, інші побутові потреби.

Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, суд констатує, що у ході розгляду справи було встановлено, що відповідач є працездатний та має постійне місце роботи, з чого слідує наявність у нього постійного стабільного доходу.

У ході розгляду справі відомостей щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітнього сина, судом не встановлено.

У свою чергу, відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, доказів, які б спростовували наведені у позовній заяві обставини та твердженнян, суду не надав.

При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище позивачки, обов`язок батьків брати рівну участь в утриманні дітей.

На підставі наведеного, виходячи із сукупності досліджених та належним чином оцінених у ході судового розгляду справи доказів, керуючись принципами справедливості та розумності, з метою забезпечення умов для гармонійного розвитку повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, враховуючи матеріальне становище сторін, наявність на утриманні відповідача іншої дитини та іншої сім`ї, здатність відповідача утримувати свого сина у заявленому позивачкою розмірі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог та звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі п. 3ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір на користь держави належить стягненути з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 56, 180-199 СК України, ст.ст. 4, 13, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки усіх його доходів, починаючи з дати пред`явлення позову 25.08.2025 до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (тисяча двісті одинадцять грн 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева