Справа № 296/6971/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К. В.,

за участю секретаря судового засідання Прохорчук Д. В.,

представника позивача Колоса В.В.,

представника ГУНП в Житомирській області Мельничука Ю. В.,

представника Житомирської окружної прокуратури Сохи Л.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Головного управляння Національної поліції в Житомирській області, Житомирської окружної прокуратури про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (далі ГУ ДКСУ в Житомирській області), Головного управляння Національної поліції в Житомирській області (далі ГУНП в Житомирській області), Житомирської місцевої прокуратури, в якому з урахування уточнень, просила стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) на користь позивача з Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирської окружної прокуратури в солідарному порядку кошти в розмірі 2 мільйони гривень (по 1 млн грн з кожного з відповідачів) в якості відшкодування моральної (немайнової) та стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) на користь позивача, з ГУНП в Житомирській області, Житомирської окружної прокуратури в солідарному порядку, (тобто по 56800, 40 грн з кожного) в якості відшкодування майнової шкоди 113 600,8 грн.

2. Позов обґрунтовувався тим, що у 2002 році щодо позивача порушено кримінальну справу № 02/072134, за якою 06.04.2006 року їй пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, який згодом змінено на тримання під вартою. Вказувалось, що у 2006 році позивач незаконно перебувала в умовах Житомирської установи виконання покарань № 8, де зазнала жорстокого поводження та неналежних умов утримання, провадження щодо неї неодноразово закривалося за відсутністю складу злочину та поновлювалося, унаслідок чого ОСОБА_1 понад 10 років перебувала під слідством та судом та лише у 2017 році вона дізналася, що справу закрито ще у 2012 році за реабілітуючими підставами.

3. Позивачка вказувала, що тривале переслідування, незаконне тримання під вартою, порушення права на захист, поширення принизливої інформації, втрата наукової кар`єри та соціальних зв`язків, смерть близьких осіб, погіршення здоров`я і довічна інвалідність стали наслідком дій та бездіяльності органів досудового слідства, прокуратури і суду, також у зв`язку з ушкодженням колінного суглоба під час конвоювання, що потребувало складної операції та тривалої реабілітації, позивач понесла значні витрати на лікування, чим обґрунтовує вимогу про відшкодування майнової шкоди.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

5. 29.07.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі № 296/6971/19, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

6. У зв`язку із неможливістю участі судді Сингаївського О.П. у розгляді справи, відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 164 від 13.09.2024 проведено повторний автоматизований розподіл, за результатами якого головуючим суддею визначено Шалоту К.В.

7. 18.09.2024 ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Шалоти К.В. та призначено повторне проведення підготовчого засідання.

8. 28.11.2024 протокольною ухвалою суду замінено Житомирську місцеву прокуратуру на Житомирську окружну прокуратуру у зв`язку із реорганізацією, закрито підготовче засідання, а справу призначено до розгляду по суті.

ІІІ. КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

9. 29.10.2019 представник ГУ ДКСУ в Житомирській області Горай І. подала відзив на позову, в якому заперечувала проти задоволення позову оскільки казначейство не є належним відповідачем, не вчиняло жодних протиправних дій щодо позивачки та не має повноважень втручатися в діяльність правоохоронних органів, його функції обмежуються веденням розрахунково-касового обслуговування та виконанням судових рішень щодо списання коштів з державного бюджету, відшкодування шкоди можливе лише за умови доведення незаконності дій відповідних органів, а компенсація моральної шкоди нараховується лише у випадку встановлення факту протиправності та реального порушення прав особи, просила відмовити у позовних вимог до вказаного відповідача (т. 1 а.с. 231-232).

10. 20.11.2019 представник ГУНП в Житомирській області Мельнічук Ю.В. подав до суду відзив на позов, в якому посилаючись безпідставність вимог у заявленому розмірі, не відповідність їх вимогам розумності, виваженості та справедливості; вказував про не зазначення відомостей по порушення поваги до честі та гідності позивачки під час виконання службових обов`язків працівниками поліції; зазначав про непідтвердження доводів позивачки щодо позбавлення її можливостей реалізації її звичок і бажань, що спричинено саме внаслідок її перебування під слідством і судом; зазначив, що позивачці не обирався запобіжний захід пов`язаний із триманням під вартою та домашній арешт, а тому вона не була обмежена у праві на працевлаштування та вільного пересування; не встановлення жодним рішенням компетентного органу протиправними чи незаконними дії органів досудового розслідування кримінального провадження щодо позивачки та не доведення позивачкою причинно-наслідкового зв`язку між завданою їй моральною шкодою у заявленому нею розмірі та кримінальним переслідуванням щодо неї, просив у задоволенні позову відмовити (т. 1 а.с. 235-237).

11. 17.07.2021 керівник Житомирської окружної прокуратури Башинський О. подав відзив, в якому частково заперечував проти позовних вимог, вказуючи, що позивач безумовно має право на компенсацію моральної шкоди, однак лише в розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, що становить 446 200 грн . Водночас прокуратура заперечувала проти стягнення моральної шкоди в більшому розмірі та проти задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди як недоведеної (т. 2 а.с. 51-59).

12. 17.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив Житомирської окружної прокуратури, в якій вона заперечувала проти доводів відповідача, наполягаючи на тривалому і незаконному кримінальному переслідуванні та значних моральних стражданнях, що обґрунтовують заявлений розмір відшкодування (т. 2 а.с. 73-74).

13. Представник позивача - адвокат Колос В.В. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити повністю.

14. Представник ГУНП в Житомирській області ГУ ДКСУ в Житомирській області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити.

15. Представник ГУ ДКСУ в Житомирській області у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16. 06.04.2006 ОСОБА_1 притягнуто як обвинувачену у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що стверджується копією постанови про притягнення як обвинуваченого, винесеної ст. слідчим в ОВС СУ УМВС України в Житомирській області Муляром С.М. у кримінальній справі №02/072134 (т. 1 а.с. 68).

17. 03.03.2011 постановою Корольовського районного суду м. Житомира у справі №1-3/11 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України направлено прокурору міста Житомира для організації додаткового досудового слідства, під час якого необхідно виконати слідчі дії, зазначені у мотивувальній частині постанови та інші оперативні та слідчі дії, які сприятимуть встановлення істини справі на розсуд органів досудового слідства (т. 1 а.с. 101).

18. 28.11.2011 постановою слідчого СУ УМВС України в Житомирській області Прокопчуком В.С. 1. кримінальну справу №02/072134 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України (т. 1 а.с. 106-108).

19. 26.01.2012 постановою старшого прокурора відділу прокуратури Житомирської області Шимончука А.О. скасовано постанову слідчого СУ УМВС України в Житомирській області Прокопчука В.С. від 28.11.2011 про закриття кримінальної справи №02/072134 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України (т. 1 а.с. 109-110).

20. Згідно листа ГУНП в Житомирській області від 12.09.2017 із урахуванням висновку вказаної комісійної судово-медичної експертизи слідчим 16.08.2012 кримінальну справу №02/072134 закрито у зв`язку відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (т. 1 а.с. 133).

V. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

21. Згідно пункту 2 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

22. Відповідно до частин першої та другої статті 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

23. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

24. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

25. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

26. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

27. Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

28. Згідно частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

VІ. МОТИВИ СУДУ

29. У пред`явленому позові ОСОБА_1 просила стягнути з Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирської окружної прокуратури в солідарному порядку кошти в розмірі 2 млн грн в якості відшкодування моральної (немайнової) та по 56800,40 грн відшкодування майнової шкоди, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури.

30. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодування немайнової (моральної) шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

31. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

32. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15 зазначено, що розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження.

33. З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала під слідством та судом у період з 06.04.2006 (з дати пред`явлення обвинувачення) по 16.08.2012 (дата винесення постанови про закриття кримінального провадження), що становить 76 місяців та 11 днів.

34. Мінімальна заробітна плата на час розгляду справи передбачена статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» становить 8 000 грн.

35. Отже, розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди за період перебування під слідством і судом не може бути меншим, ніж 610 838,71 грн (8 000 грн. х 76 міс. + (8 000 грн.: 31 днів х 11 днів). Цей розмір відшкодування моральної шкоди є гарантованим мінімумом.

36. Разом з тим, позивачка посилаючись на порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідність докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя; тривале переслідування, незаконне тримання під вартою, порушення права на захист, поширення принизливої інформації, втрата наукової кар`єри та соціальних зв`язків, смерть близьких осіб, погіршення здоров`я і довічна інвалідність стали наслідком дій та бездіяльності органів досудового слідства, прокуратури і суду, також у зв`язку з ушкодженням колінного суглоба під час конвоювання, що потребувало складної операції та тривалої реабілітації, позивач понесла значні витрати на лікування стверджувала про завдання їй моральної шкоди незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури у розмірі 2 000 000 грн та матеріальної у розмірі 113 600,80 грн.

37. Суд звертає увагу, що за приписами статті 12, частини першої, шостої 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

38. Натомість позивачкою не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження доводів про порушення принципів презумпції невинуватості або поваги до її честі та гідності під час досудового слідства чи суду; або погіршення відносин з оточуючими людьми; чи завдання шкоди її авторитету, чи обмежень у праві на працевлаштування та вільного пересування; саме внаслідок перебування позивачки під слідством і судом; а так само твердження про застосування психологічного насильства, або перебування під психологічним тиском правоохоронних органів, контролю її приватного життя, або погіршення психологічного стану чи стану здоров`я позивачки.

39. При визначенні розміру відшкодування Суд приймає до уваги обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість душевних страждань, пов`язаних із перебуванням позивачки під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення чи позбавлення можливості реалізації нею своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру та зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості Суд приходить висновку, що відшкодування шкоди у розмірі 610 838,71 грн є достатньою сатисфакцією та не має призвести до необґрунтованого збагачення позивачки.

40. Щодо порядку стягнення грошових коштів, Суд вказує на таке.

41. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету.

42. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

43. У постановах від 20.112018 у справі № 5023/10655/11 (пункт 6.22), від 21.08.2019 у справі № 761/35803/16-ц (пункт 33), від 18.12.2019 у справі № 688/2479/16-ц (пункт 28) Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді.

44. Отже, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

45. Саме такого правового висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (пункт 6.21) та Верховний Суд у постановах від 21.10.2020 у справі № 296/2190/17, від 22.09.2021 у справі № 1527/4804/12.

46. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в сумі 113 600,80 грн, які є витратами на лікування колінного суглоба після травмування під час конвоювання, суд зазначає наступне.

47. За приписами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

48. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів, що ушкодження колінного суглоба безпосередньо пов`язане саме з незаконними діями органів досудового слідства чи конвоювання. З наданих медичних документів неможливо встановити ні причинно-наслідковий зв`язок між отриманими тілесними ушкодженнями та умовами перебування під вартою, ні факт здійснення операції та витрат на лікування саме у зв`язку з подіями 2006 року.

49. Крім того, позивачкою не подано підтверджуючих документів, що саме вона несла витрати у заявленому розмірі та що такі витрати є необхідними та обґрунтованими, зокрема, надані квитанції іноземного лікувального закладу не містять вказівки на причини лікування та їх зв`язок з подіями кримінального переслідування, відтак вони не можуть бути покладені в основу розрахунку шкоди.

50. Відтак вимога про стягнення матеріальної шкоди є недоведеною і в цій частині позов підлягає відмові.

51. За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

VIІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

52. В силу пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви. Докази понесення позивачкою будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи в матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 19, 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

2. Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування немайнової (моральної) шкоди в розмірі 610 838 (шістсот десять тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 71 копійки.

3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідачі:

(1) Головне управління Національної поліції

в Житомирській області

зареєстроване місцезнаходження за адресою:

10008, м. Житомир, Старий Бульвар, 5/37

(2) Головне управління

Державної казначейської служби України

в Житомирській області

зареєстроване місцезнаходження за адресою:

10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 24

(3) Житомирська окружна прокуратура

зареєстроване місцезнаходження за адресою:

м. Житомир, вул. Леха Качинського, 2

Головуючий суддя Костянтин ШАЛОТА