Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/254/25
Провадження по справі № 2/514/298/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді Кирилюк І.М.,

за участю секретаря судового засідання Царан К.П., Куруч І.П.,

представника позивача адвоката Малика О.В.,

представника відповідача адвоката Іванової Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Малик О.В. (діє на підставі ордеру серія АР № 112 5013 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) подав до суду позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що шлюб між сторонами у справі розірвано 20 січня 2015 року. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін: син ОСОБА_3 , 2010 року народження, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - проживають з батьком.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 20 січня 2015 року зі ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 600 грн на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією, до їх повноліття.

У січні 2017 року рішенням суду, яке набуло законної сили, ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав, а місце проживання дітей визначено з батьком

В подальшому рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 29.01.2018 року розмір аліментів на утримання дітей за позовом ОСОБА_1 було збільшено та стягнуто з відповідача у твердій грошовій сумі по 844 грн 50 коп щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , а також 677 грн 50 коп - на доньки ОСОБА_5 , починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення повноліття: сина ОСОБА_3 - до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; доньки ОСОБА_4 - до ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки ОСОБА_5 - до 23.02.2030 року.

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей, сформованих Бессарабським відділом державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області (далі Бессарабський відділ ДВС), у відповідача є заборгованість по аліментах, загальна сума якої на час звернення з цим позовом становить 307 814грн.

На підставі ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач просить стягнути з відповідача пеню, яка в рази перевищує суму заборгованості по аліментам, обмежившись її 100 відсотковим розміром - 307 814 грн.

Також у позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50 000 грн.

Після залишення позовної заяви без руху та усунення недоліків поданої позовної заяви ухвалою суду від 25 березня 2025 року її прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та, з огляду на ціну позову, вирішено здійснювати розгляд справи у загальному позовному провадженні зі стадії підготовчого судового засідання.

В ході підготовчого провадження представник відповідача адвокат Стоянова Л.І. (діє на підставі ордеру серія ВН № 1506141 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) подала до суду 07 травня 2025 року відзив на позов з письмовими доказами на підтвердження заперечень.

У відзиві представник відповідача зазначила, що станом на день звернення позивача з цим позовом та відкриття провадження у справі заборгованість по аліментах у всіх виконавчих провадженнях відповідачем повністю погашена. Також відповідач сплатила всі штрафи у передбаченому ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядку та виконавчі збори.

Окрім цього у 2018 році судовим рішенням з відповідача стягнуто неустойку (пеню) за невиконання обов`язків по сплаті аліментів за період з листопада 2014 року по січень 2018 року, яка також погашена відповідачем.

Таким чином у відповідача відсутня будь-яка заборгованість по аліментах на утримання дітей.

З урахуванням всіх виплат, які здійснила відповідач, розмір пені не може перевищувати 129 878 грн 07 коп.

Окрім цього представник позивача зазначила, що відповідач не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу вона опинилась у складних життєвих обставинах, мала проблеми зі здоров`ям. На сьогодні відповідач проживає закордоном, де не має постійного доходу у зв`язку із хворобою, тому джерелом доходу є тимчасові підробітки. Також відповідач має боргові зобов`язання за кредитним договором, що ускладнило її можливості оплатити заборгованість по аліментам.

Витрати на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , представник відповідача вважає завищеними та не підтвердженими належними доказами.

У підготовчому судовому засіданні 16 червня 2025 року участь взяла представник відповідача. Представник позивача та позивач подали заяву проводити засідання без їх участі.

Ухвалою від 16 червня 2025 підготовче судове засіданні закрито, справу призначено до судового розгляду на 16 липня 2025 року.

У судовому засіданні 16 липня 2025 року протокольною ухвалою явку позивача визнано обов`язковою для надання пояснень щодо розрахунку пені, оголошено перерву у судовому засіданні до 26.08.2025 року..

18 липня представник позивача подав до суду розрахунки пені по всім виконавчим провадженням щодо стягнення аліментів ( а.с. 125-129).

У судовому засіданні 26 серпня 2025 року оголошено перерву до 03 вересня 2025 року для ухвалення та оголошення рішення.

03 вересня 2025 року суд ухвалив протокольне рішення про виході зі стадії ухвалення рішення та повернення до стадії дослідження доказів для з`ясування обставин щодо заборгованості відповідача за кредитним договором, періоду його укладення позивачем та актуальної інформації про погашення цієї заборгованості.

У судовому засіданні оголошена перерва до 23 жовтня 2025 року (суддя перебувала у щорічній відпустці з 08 вересня по 06 жовтня 2025 року).

17 вересня 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача, в яких зазначено із яких убачається, що все майно відповідача постановою державного виконавця арештоване в межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17.08.2018 року № 514/499/18 про стягнення 118 762 грн боргу.

У судовому засіданні 23 жовтня взяла участь представник відповідача, яка пояснила, що заборгованість за кредитом виникла ще у період, коли сторони перебували у шлюбі і на сьогоднішній день відповідач внесена до Єдиного реєстру боржників і на все її майно накладений арешт.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, наведені мотиви та обґрунтування у позові та відзиві на позов, інших процесуальних заявах, дослідивши надані сторонами письмові докази, встановив такі фактичні обставини.

У 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб.

У шлюбі у сторін народились діти: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочними рішеннями Тарутинського районного суду Одеської області від 20 січня 2015 року у справах № 514/1676/14-ц та № 514/1677/14-ц шлюб між сторонами розірвано, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 600 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, відповідно.

Постановою від 28 лютого 2015 року державного виконавця Бєлякова В.О. державної виконавчої служби Тарутинського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 46708421 про примусове виконання рішення про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 26 січня 2017 року у справі № 514/1346/16-ц за позовом ОСОБА_1 відповідач позбавлена батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей, та місце проживання дітей визначено з їх батьком - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 29 січня 2018 року у справі № 514/1425/17 збільшено розмір аліментів на утримання дітей, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі 844 грн 50 коп на кожного щомісячно з подальшою індексацією, а на утримання доньки ОСОБА_5 - 677 грн 50 коп з подальшою індексацією, починаючи з 30 жовтня 2017 року до повноліття дітей: до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; до ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно.

На підставі виданих виконавчих листів за заявою про примусове виконання рішення постановами від 03 квітня 2018 року старший державний виконавець Тарутинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Нечай Л.С. відкрила виконавчі провадження:ВП№56089502 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ; ВП №56090034 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 ; ВП № 56089118 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 .

За вказаними виконавчими провадженнями по стягненню аліментів на утримання дітей сторін згідно з розрахунками, складеними Бессарабським відділом ДВС у Болградському районі Одеської області Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 22.01.2025 року заборгованість ОСОБА_2 склала: у ВП № 46708421 за період з січня 2015 по жовтень 2017 - 60561 грн; у ВП№56089502 за період з жовтня 2017 по січень 2025 76 291 грн 50 коп., у ВП №56090034 за період з листопада 2017 по січень 2025 86 412 грн 50 ко; у ВП № 56089118 за період з листопада 2017 по січень 2025 84 549 грн 87 коп.

Загальна сума заборгованості складає 307 814 грн 87 коп.

Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області у справі №514/1479/17 від 12 лютого 2018 року з відповідача стягнуто неустойку (пеню) у зв`язку з несплатою аліментів та заборгованістю, яка виникла у ВП № 46708421 за період з листопада 2014 року по січень 2018 року, у сумі 19 468 грн 60 коп (а.с.69-70). За виконавчим листом у цій справі було відкрито ВП №56088862.

Згідно з доданими до відзиву на позов: квитанціями від 26.02.2025 року (а.с.73-74) довідкою від 13 березня 2025 року № 21-8-11/6639, виданою начальником Бессарабського (до зміни назви - Тарутинського) відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) станом на 31 березня 2025 року заборгованість по аліментам, штрафам та виконавчому збору по зведеному ВП № 65984170, до складу якого входять виконавчі провадження ВП№56089502; ВП №56090034; у ВП № 56089118 - відсутня.

Постановами від 03.03.2025 року заступника начальника відділу Бессарабського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області виконавчі провадження ВП № 46708421 та ВП №56088862, за якими стягувались аліменти з відповідача за період з 2015 по 2017 роки та пеня (неустойка) за несплату аліментів за цей період, закрито.

Таким чином на час відкриття провадження у цій справі відповідач сплатила заборгованість по всім виконавчим провадженням.

Згідно з медичною картою стаціонарного хворого та медичною документацією, наданою представником відповідача, починаючи з 2012 по 2015 роки ОСОБА_2 хворіла на пієлонефрит (а.с.79-91).

З пояснень представника відповідача, ця хвороба могла бути наслідком післяпологового ослаблення імунітету. Відповідач неодноразово лікувалась у стаціонарі, що вимагало матеріальних витрат. Також були підозри і на онкологію через гостру форму цієї хвороби, що супроводжувалось слабкістю, підвищеною температурою, болями у попереку та інш. симптомами.

Представник позивача не погодився з такими доводами, посилаючись на те, що медична документація свідчить про разовий і не тривалий період, коли відповідач хворіла і не спростовують заявлених позовних вимог.

Представник відповідача також пояснила, що ОСОБА_2 рано вийшла заміж, народила дітей, не встигла отримати професію, тому після розірвання шлюбу і фактичного викрадення позивачем її дітей, опинилась у складній життєвій ситуації. Повертатися до ОСОБА_1 не могла, оскільки він вчиняв домашнє насильство стосовно неї. Після розірвання шлюбу відповідач була в тяжкому психологічному стані, хворіла, не мала грошей на правову допомогу. Вона вивчила мову, виїхала закордон, намагаючись заробити гроші для вирішення всіх матеріальних питань.

Судом встановлено, що заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 23 травня 2018 року у справі № 514/499/18 за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 з останньої стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 15.02.2011 року у сумі 117 000 грн, судові витрати у сумі 1762 грн.

За цим рішенням державним виконавцем Тарутинського районного відділу ДВС Демиденко Д.Ю. постановою від 16.11.2018, відкрито виконавче провадження ВП №57682209 року про стягнення 118 762 грн. Також відкрито провадження про стягнення виконавчого збору. У виконавчому провадженні винесено постанову, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 .

За інформацією Єдиного реєстру боржників, від 15.09.2025 року відповідач ОСОБА_2 числиться боржником за вказаним судовим рішенням.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Головне загальне положення, яке стосується сім`ї і окреслює її значення в суспільстві, ставлення до неї держави наведено у ч. 2 ст. 5 СК України, згідно з якою держава створює людині умови для материнства і батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст. 7 СК України).

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин ( ст. 8 СК України).

Правовідносини батьків та дітей щодо утримання відносяться до майнових правовідносин порядок та підстави виникнення яких встановлюється законом або договором.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини.

Засобом забезпечення належного виконання обов`язків зі сплати аліментів на дитину є норми чинного законодавства про відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, передбачена ст. 196 СК України.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст. 196 СК України).

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказаний засіб забезпечення належного виконання обов`язків носить стимулюючий характер і має превентивний вплив на того з батьків, який не виконує своїх обов`язків.

Діючим законодавством передбачена додаткова гарантія захисту інтересів дитини у вигляді притягнення такої особи до відповідальності (адміністративної або кримінальної) за ухилення від сплати аліментів на своїх неповнолітніх дітей.

У постанові від 08.03.2023 року у справі № 461/7406/18 Верховний Суд виснував, що згідно з наведеною нормою СК України (ст. 196) платник аліментів може бути притягнутий до відповідальності лише за наявності його провини в невиконанні (не належному виконанні) обов`язку зі сплати аліментів. При цьому у цих відносинах застосовується презумпція вини боржника аліментів. Відсутність вини доводиться особою, яка порушила зобов`язання.

У розумінні чинного законодавства під ухиленням від сплати аліментів слід розуміти пряму відмову від надання утримання, а також дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів.

У цій справі судом встановлено, що відповідач, 1987 року народження, є матір`ю трьох дітей, яких вона народила у шлюбі з позивачем у період 2007 по 2012 роки.

У 2015 році відповідач ініціював розірвання шлюбу і в тому ж році стягнув у судовому порядку аліменти з відповідача на утримання дітей у твердій грошовій сумі на кожну дитину.

Як убачається із медичної документації відповідача, саме у цьому році ОСОБА_2 мала значні проблеми зі здоров`ям, оскільки відбулось загострення хронічної хвороби, що потребувало її стаціонарного лікування та витрат на таке лікування.

Вже у 2017 році за позовом ОСОБА_1 судом ухвалено рішення позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, а у 2018 році- за позовом ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Водночас, саме у 2018 році заочним рішенням суду зі ОСОБА_2 стягується заборгованість за кредитним договором, укладеним з банком у лютому 2011 році, (тобто у період, коли сторони жили разом і планували народжувати третю дитину). На виконання цього рішення державним виконавцем накладається арешт на все майно відповідача і дотепер відповідач зазначена у Єдиному реєстрі боржників як боржник за цим судовим рішенням.

Із розрахунків заборгованості по аліментах, досліджених у суді не убачається, що дохід відповідача змінювався, оскільки цей розмір визначався виконавцями із розрахунку «заробітної плати працівника для цієї місцевості».

Як зазначила представник відповідача, її довіритель почала вивчати мову і виїхала закордон саме з метою покращення матеріального стану та свого здоров`я. Про це вона повідомила позивачу. Коли відповідач виїжджала, у неї були заблоковані кредитні картки через заборгованість по кредиту, тому вона не могла перераховувати аліменти. Весь цей час вона збирала гроші.

Згідно з наданими розрахунками державної виконавчої служби ОСОБА_6 з жовтня 2024 року почала погашати заборгованість і повністю її погасила у лютому 2025 року, на підтвердження чого надала квитанції, довідку відділу ДВС, а також постанови про закриття виконавчих проваджень про стягнення аліментів та пені (неустойки).

Представник відповідача зазначила, що після звернення до неї за правовою допомогою ОСОБА_6 погашала всі заборгованості через адвоката.

Отже, відповідач, яка є матір`ю трьох дітей, на час початку та у період тривалості судових тяжб, пов`язаних з врегулюванням спорів у сімейних правовідносинах сторін, опинилась у складній життєвій ситуації, мала (і має) проблеми зі здоров`ям, складне матеріальне положення через заборгованість, що виникла за кредитним договором, укладеним під час шлюбу сторін. Все це зумовило неможливість належним чином виконувати обов`язки по утриманню дітей.

Разом з цим, відповідач на час звернення до суду з цим позовом та відкриття провадження у цій справі повністю погасила заборгованість по аліментах, застосованих до неї заходів примусового виконання у виді штрафів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження», а також сплатила виконавчі збори.

Також відповідач понесла відповідальність за несплату аліментів у виді пені за період з листопада 2014 по січень 2018 року, яку погасила у повному обсязі.

Встановлені судом обставини не засвідчили байдуже ставлення матері до своїх дітей. Опосередковано це підтверджується тим, що ОСОБА_2 ініціювала оскарження судових рішень у справі про позбавлення її батьківських прав.

За наслідками розгляду справи у касаційній судовій інстанції, справа перебуває на новому розгляді в Одеському апеляційному суді. (Факт перебігу розгляду справи підтвердили сторони у справі, тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України він не підлягає доказуванню).

Наведені обставини, не дають суду дійти висновку, що в діях відповідача є ознаки бездіяльності або ухиляння від виконання обов`язку зі сплати аліментів, що виключає можливість накладення на таку особу відповідальності у виді пені за прострочення сплати аліментів.

Формальний підхід до застосування такого виду відповідальності у цій справі, не буде виглядати як стимулюючий та превентивний захід для виконання у подальшому своїх обов`язків відповідачем, а може зумовити обставини для доведення особи до такого становища, коли вона сама буде потребувати матеріальної допомоги.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з того, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому витрати по сплаті судового збору належить віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскарженим до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення складено 17.11.2025 року.

Суддя І.М. Кирилюк