Справа № 369/9229/25
Провадження № 2/369/7752/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря Ілларіонов І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу №369/9229/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. За час спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач, в них з відповідачем почали виникати постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим. Фактично більше ніж три роки сторонами не ведеться спільне господарство, не підтримуються шлюбні стосунки, втрачено почуття взаємоповаги та любові один до одного. Так як шлюб носить лише формальний характер, позивач не вбачає доцільності підтримувати подальші сімейні відносини. Окремо позивач вказує, що заперечує щодо надання терміну на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам.

За період перебування у шлюбі подружжям було придбано:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 44,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за відповідачем за договором купівлі-продажу квартири, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7036062, вартість квартири становить 1 187 385 (один мільйон сто вісімдесят сім тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень, згідно висновку про ринкову вартість квартири від 15 травня 2025 року;

- двокімнатну квартиру, загальною площею 60 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за позивачем за договором купівлі-продажу квартири, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88213996;

- гараж, площею 38,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 (Солом`янський район), який зареєстрований за відповідачем;

- автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за позивачем;

- автомобіль марки Dodge Challenger, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за відповідачем.

Таким чином, на думку позивача, усе вказане майно являється спільною сумісною власністю, так як придбане під час шлюбу та підлягає поділу.

У зв`язку із викладеним, позивач просить суд:

- Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 жовтня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2494;

- В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність та визнати за ОСОБА_1 право власності на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_4 , площею 38,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Київ, «Волинський обслуговуючий кооператив» по вул. Шепелєва Миколи, буд. 18а (Солом`янський район); автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- Припинити право власності за ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_4 , площею 38,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Київ, «Волинський обслуговуючий кооператив» по вул. Шепелєва Миколи, буд. 18а (Солом`янський район); автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- Виділити у власність ОСОБА_2 ти визнати за ним право власності на автомобіль марки Dodge Challenger, реєстраційний номер, НОМЕР_3 ;

- Припинити право власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки Dodge Challenger, реєстраційний номер, НОМЕР_3 ;

- Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу та поділ спільного майна визнав та підтримав у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Прийнявши визнання позову відповідачем та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 21 жовтня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб, про що 21 серпня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї складено відповідний актовий запис №2494. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_6 ».

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 10 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис від 10 січня 2014 року №68), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 20 січня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис від 20 січня 2016 року №168).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7036062 від 27 липня 2013 року ОСОБА_2 27 липня 2013 року набув права власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 44,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу від 27 липня 2013 року, № 2045, видавник: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Білошицька М.В., номер запису про право власності 1869191, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88213996 від 27 травня 2017 року та Інформацією сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» № 6 від 19 травня 2025 року, ОСОБА_1 27 травня 2017 року набула права власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 69,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу від 27 травня 2017 року, № 2757, видавник: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотова О.В., номер запису про право власності 20628544, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Згідно копії витягу реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №4311 від 21 грудня 2021 року, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №295137384 від 18 січня 2022 року та Інформацією сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» витяг №861 від 19 травня 2025 року, ОСОБА_2 13 січня 2022 року набув права власності на об`єкт нежитлової нерухомості - гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_6 , гараж НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 від 03 серпня 2022 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, 2013 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 від 09 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Dodge Chellenger, 2018 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Спільне життя подружжя не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем є неможливим через різні характери, погляди на життя та інтереси. Сім`ю зберегти неможливо.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 ст. 104 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07 листопада 2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що позивач категорично не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити принципу добровільності шлюбу та їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивач не просила відновити своє дошлюбне прізвище, а при реєстрації шлюбу змінила його, то вона має право після розірвання шлюбу залишити прізвище яким іменувалась у шлюбі.

Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про поділ спільного майна та визнання права власності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1-3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи зазначені приписи закону суд дійшов висновку, що наступне майно: - квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; - квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; - гараж за адресою: АДРЕСА_6 гараж № НОМЕР_1 ; - автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; - автомобіль марки Dodge Challenger, реєстраційний номер НОМЕР_3 , були набуті сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, а також, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, що у свою чергу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 21 серпня 2011 року, про що Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї складено відповідний актовий запис №2494 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , видане 21 жовтня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити прізвище - « ОСОБА_6 ».

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , гараж НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки Jeep Grand Cherokee, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Dodge Challenger, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 295 (десять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_7 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА