Справа № 589/4603/25
Провадження № 2-о/589/185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 рокум. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Темірова Ч.М.,

за участі секретаря судового засідання Глоба С.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Рязанець А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шосткинська міська рада Сумської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по день смерті останнього, тобто більше п`яти років.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявниця зазначила, що з ОСОБА_2 вони проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2002 року у належному їй будинку, останні десять років їх спільний бюджет складався з пенсії чоловіка, пенсії та заробітної плати заявниці.

На початку 2023 року ОСОБА_2 захворів, а у березні 2025 року стан його здоров`я різко погіршився, через що вони переїхали до належної йому квартири ближче до лікарні.

Заявниця опікувалася та здійснювала постійний догляд за чоловіком, після смерті останнього займалася його похованням та поминальними обрядами.

Після відкриття спадщини на належну йому квартиру вона вернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого, проте отримала усну відмову, оскільки шлюб між ними не зареєстрований, а проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років підлягає встановленню у судовому порядку.

Стверджує, що ОСОБА_2 власних та спільних із заявницею дітей не мав, протягом всього часу шлюб вони не зареєстрували, водночас їх стосунки були відкритими для оточуючих та близьких. Зауважує, що хоча і мешкала з ОСОБА_2 з 2002 року, проте ставить вимогу про встановлення факту спільного проживання з 01.01.2004 з дня набрання чинності Сімейним кодексом України.

Таким чином заявник бажає вступити в спадщину як спадкоємець четвертої черги, тобто як особа, яка проживала зі спадкодавцем більше п`яти років однією сім`єю, і для встановлення цього факту звернулась до суду з даною заявою.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Рязанець А.А. підтримав вимоги заяви та просив її задовольнити. Заявив клопотання про допит свідків.

Заявниця також просила задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в м. Шостка Сумської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.09.2025 /а.с. 5/.

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть № 605 від 16.09.2025 смерть ОСОБА_2 настала вдома у місці його проживання за адресою АДРЕСА_1 / а.с.6/.

Копією консультаційного висновку спеціаліста від 26.09.2025 встановлено, що ОСОБА_2 мав діагноз «церебральний атеросклероз ІІІ ступеню, синдром Паркінсону», спостерігався на лікуванні сімейного лікаря з 27.03.2025 по день смерті / а.с. 7/.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК тресту «Шостхімбуд» від 18.07.1994, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житло за адресою АДРЕСА_1 / а.с. 8/.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу прав на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому, до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008).

Заявниця ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_3 13.09.2000, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 / а.с. 9/.

Матеріали справи містять друковану фотографію заявниці з ОСОБА_2 у 2004 році /а.с. 10/.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (дружина двоюрідного брата заявниці) та ОСОБА_5 (рідна сестра заявниці) кожен окремо показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом як подружжя близько двадцяти років, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, допомагали та підтримували один одного, свідки неодноразово ходили у гості до подружжя. Заявниця доглядала ОСОБА_2 під час його хвороби, в результаті якої він помер, займалася похованням останнього, у чому їй допомагали її родичі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, для встановлення факту проживання жінки та чоловіки без шлюбу та визнання їх сім`єю необхідне встановлення фактів їх спільного проживання, ведення ними спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків даних осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 за № 5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства.

Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 369/16486/18.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.

Заявницею належними і допустимими доказами доведено, що вона проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті останнього, вела з ним спільне господарство, побут, мала спільний бюджет, тобто була пов`язана зі спадкодавцем взаємними правами та обов`язками.

Будь-яких сумнівів з цього приводу у суду немає.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Беручи до уваги, що судом достовірно встановлено факт проживання однією сім`єю заявниці з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не менш як п`ять років, а саме: з 01.10.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно та заявниця позбавлена можливості оформити спадщину як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 , а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення цього юридичного факту, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки вона є обґрунтованою та такою, що знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 4, 76-80, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживала однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 01.10.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЧ.М.Теміров