ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12033/25

Провадження № 22-ц/820/2402/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/12033/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року, у складі судді Карплюка О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просив стягнути з держави Україна на його користь десять мільйонів гривень моральної шкоди, завданої порушенням його права на судовий захист внаслідок тривалого невиконання постанови Верховного Суду у справі № 686/10337/24 в порядку ч. 1 ст.23 та ст. 1173 ЦК України та ст.ст. 55,56, ч.9 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що рішення у справі № 686/10337/24 не виконано, чим порушено право позивача на судовий захист та завдано йому моральної шкоди. Розмір моральної шкоди розраховано за вільним волевиявленням з урахуванням рішень ЄСПЛ без будь-якої методики. Наслідком невиконання рішення суду є порушення його права на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позивач зазначав, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень суду, тому просив стягнути на його користь з держави Україна моральну шкоду у зв`язку з порушенням його права на судовий захист внаслідок тривалого невиконання постанови Верховного Суду у справі №686/10337/24.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні суду знаходяться справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предметі з тих самих підстав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, порушив права позивача на доступ до правосуддя і справедливий суд, принципи диспозитивності, рівності і змагальності сторін, верховенства права та правової визначеності. Відповідно до норм діючого законодавства невиконання рішення суду з урахуванням ст.625 ЦК України є формою бездіяльності органу державної влади, а саме Державної казначейської служби України. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року призначено справу до апеляційного розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апелянт ОСОБА_1 та відповідач представник держави Україна в особі Державної казначейської служби Україниповідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі №686/12033/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди.

На момент пред`явлення позову в провадженні Хмельницького міськрайонного суду та на момент постановлення ухвали в провадженні Хмельницького апеляційного суду перебувала справа № 686/7786/25 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, відповідно до пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України підставою для прийняття судового рішення про залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі №917/1739/17 вказано, що: «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №990/433/18 зазначила, що інший словесний виклад правових обґрунтувань позову та його вимог не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому.

Визначаючи підставу позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 757/39474/19).

Судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі №686/12033/25, яка переглядається, в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебувала справа № 686/7786/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому позивач просив суд стягнути з Держави Україна на його користь 5000000 грн моральної шкоди, завданої йому внаслідок тривалого невиконання рішення суду у справі №686/10337/24. На момент постановлення ухвали про залишення позову без розгляду справа № 686/7786/25 перебувала у провадженні Хмельницького апеляційного суду.

У справі №686/12033/25 та у справі № 686/7786/25 сторонами є: позивач ОСОБА_1 і відповідач держава Україна в особі Державної казначейської служби України.

Предметом позовів у цих справах є вимоги ОСОБА_1 про стягнення з держави Україна моральної шкоди у справі № 686/7786/25 у розмірі 5000000 грн, а у справі №686/12033/25 10000000 грн.

Підставою позовів є тривале невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року у справі №686/10337/24, що призвело до моральних страждань позивача.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

При цьому зміна розміру відшкодування (як в сторону зменшення, так і в сторону збільшення) за незмінності підстав позову не може свідчити про зміну предмета позову (постанова Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 175/685/17).

Установивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №686/12033/25, яка переглядається, та позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 686/7786/25, яка перебувала у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, а в подальшому Хмельницького апеляційного суду, є тотожними, спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, а, отже, судом дотримано норми процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко