ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7782/25 Номер провадження 22-ц/814/3870/25Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 червня 2025 року про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 , про визнання новим іпотекодержателем,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2025 року ТОВ «ФК «Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило визнати товариство новим іпотекодержателем за іпотечним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. 02.06.20006, зареєстрований в реєстрі за №2106, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи, 05.06.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартира АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що існують ризики відчуження спірної іпотечної квартири боржником.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 червня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» задоволено.

Накладено арешт на квартира АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Салашний М.О., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказує, що в суду були відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки предметом позову є вимога про визнання позивача новим іпотекодержателем.

Також звертає увагу, що на давний час зазначена квартира вже перебуває під забороною, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 09.08.2025, а відтак подвійна заборона на відчуження на підставі ухвали суду не потрібна.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Полтави перебуває справа за позовом ТОВ «ФК «Позика» до ОСОБА_1 про визнання нового іпотекодержателя.

В червні 2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Підставами для забезпечення позову спосіб накладення арешту на предмет спору вищезазначену квартиру заявник вказав наявність на даний час скасування попереднього арешту та виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек на підставі заочного рішення Октябрським районним судом м. Полтави 07.08.2024 по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» про виключення запису про іпотеку.

Також вказувало про наявність у відповідача як боржника по кредитним зобов`язанням намірів здійснити продаж квартири з метою уникнення виконання майбутнього рішення суду.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви позивача.

Колегія суддів не може погодитися в повній мірі з постановленою судом ухвалою, яка винесена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст. 260 ЦПК визначені вимоги для ухвали суду, яка складається з: вступної частини; описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини.

Разом з тим, розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог процесуального права, не зазначив мотивів прийнятого ним рішення, не дав жодної правової оцінки щодо обґрунтованості останньої, формально обмежився лише цитуванням загальних положень норм права, що застосовуються під час вирішення питання про забезпечення позову.

Всупереч посиланню на п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд не мотивував наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, співмірність заходів забезпечення позову, загрозу невиконання майбутнього рішення суду.

Недотримання судом першої інстанції зазначених вимог закону, унеможливлює апеляційний суд здійснити перевірку мотивів прийнятого рішення та погодитись з ними.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19.

Згідно ч. 10 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З виділених матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання позивача новим іпотекодержателем за іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Так, 02 червня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, в забезпечення виконання за яким між сторонами в цей же день було укладено іпотечний договір та банку було передано в іпотеку спірну квартиру, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

21 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним та іпотечним договорами.

27 вересня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу №09-П, а 10 жовтня 2024 року - договір відступлення права вимоги, відповідно до яких до останнього перейшло право вимоги до боржника за кредитним та іпотечним договорами відповідно.

Заочним рішенням Октябрським районним судом м. Полтави від 07 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено та виключено запис про іпотеку з державного реєстру іпотек, відповідно до якого ОСОБА_1 є іпотекодавцем, а ТОВ «ОТП Факторинг» іпотекодержателем, на підставі виплати ОСОБА_1 іпотеки у строк, а у повному обсязі в розмірі 79000 доларів США.

Підставою для виключення запису про іпотеку стала надана позивачем довідка про відсутність заборгованості.

На даний час рішення є не с скасованим, а відтак підлягає до виконання.

Між тим, ТОВ «ФК «Позика» здійснивши запит до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало довідку про наявність заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання новим іпотекодержателем та заявою про накладення арешту, зважаючи подання боржником неправдивої довідки, яка стала підставою для задоволення позову та можливість відчуження нерухомого майна або неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

Надаючи оцінку вказаним доводам, колегія суддів приходить до висновку про наявність реального спору між сторонами, предметом якого є житлова нерухомість за адресою АДРЕСА_2 , як спосіб забезпечення виконання кредитного договору, з приводу якої спір на даний час залишається не врегульованим.

Зважаючи на припинення обтяження шляхом виключення запису про іпотеку на підставі вищевказаного заочного рішення, існує реальна загроза відчуження нерухомого майна його власником боржником ОСОБА_1 , що в разі задоволення заявлених позовних вимог утруднить чи унеможливить виконання судового рішення, оскільки новий іпотекодержатель буде не в змозі задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Посилання апелянта на відсутність підстав для забезпечення позову відхиляються колегією суддів, оскільки квартира, як предмет забезпечення виконання грошового зобов`язання, є предметом спору, пов`язаного з набуттям позивачем як новим кредитором прав іпотекодержателя, заявлений позивачем спосіб забезпечення позовних вимог є співмірним з обраним способом захисту свого цивільного права.

Крім того, сприятиме виконанню судового рішення в разі задоволення позовних вимог, оскільки унеможливить бажання власника відчужити зазначене нерухоме майно, уникнувши у такий спосіб виконання свого обов`язку іпотекодавця.

За вказаних обставин, ухвала місцевого суду як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - адвоката Салашного Михайла Олексійовича задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 06 червня 2025 року скасувати та постановити з цього питання нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2025 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Карпушин Г.Л.