КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року у складі судді Орєхова О.І.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задоволено. Повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Повний текст ухвали складено 28 травня 2025 року.

Не погоджуючись із заочним рішенням ОСОБА_1 , 28 червня 2025 року подала апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для подання обґрунтованого клопотання (заяви) про поновлення строку апеляційного оскарження та вказати належні підстави для його поновлення, з відповідними доказами, а також надати докази сплати судового збору, надано строк на усунення недоліків.

17 липня 2025 року ОСОБА_1 на поштову адресу було направлено копію ухвали суду від 16 липня 2025 року, яка повернулася на адресу суду 13 серпня 2025 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 89-90 т. 2).

19 серпня 2025 року ОСОБА_1 повторно направлено копію ухвали суду від 16 липня 2025 року, яка повернулася на адресу суду 10 вересня 2025 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 93-94 т. 2).

11 вересня 2025 року ОСОБА_1 було втретє направлено копію ухвали суду від 16 липня 2025 року на зареєстроване місце проживання, яка повернулася на адресу суду 09 вересня 2025 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 99-100 т. 2).

При цьому за адресою фактичного проживання відповідачка отримала кореспонденцію 18 вересня 2025 року, про що міститься її підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 98 т. 2).

Одночасно, вказана ухвала неодноразово направлялася скаржниці на зазначену в апеляційній скарзі адресу електронної пошти, яка доставлена 17 липня 2025 року (а.с. 88 т. 2), 19 серпня 2025 року (а.с. 92 т. 2), 11 вересня 2025 року (а.с. 97 т. 2).

Між тим, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження апеляційної скарги, а саме: 15 липня 2025 року до Київського апеляційного суду, ОСОБА_1 жодним чином не поцікавилася станом свого апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, свої процесуальні обов`язки скаржниці належно не реалізувала, вимог ухвали Київського апеляційного суду від 16 липня 2025 року про залишення її апеляційної скарги без руху, яку отримала особисто, не виконала.

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно положень ст. 354 ЦПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення та правову позицію Верховного Суду, а також те, що копія ухвали суду апеляційної інстанції від 16 липня 2025 року отримана ОСОБА_1 особисто, в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України останньою на усунення недоліків у строк визначений судом, не подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду вказавши належні підстави для його поновлення.

Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з - прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Законом, а саме ст. ст. 43, 44 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, та обов`язками, зокрема добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Враховуючи вище викладене, підстав для прийняття апеляційної скарги немає, оскільки заяви на усунення недоліків подано не було.

За таких обставин, у відповідності до вимог п. 4. ч. 1 ст. 358 ЦПК України, правові підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року - відсутні.

Враховуючи викладене, керівні роз`яснення, які містяться у постанові Верховного Суду у від 21 лютого 2018 року у справі № 2103/490/2012, практику Європейського суду з прав людини, вимоги ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: