Справа № 303/8771/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 листопада 2025 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Курах Л.В., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою у розмірі 874912,28 гривень, яка включає 841 672,00 грн. основного боргу, 4980,85 грн. 3% річних, 2525,02 грн. інфляційних втрат та 25 734,41 грн. пені.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є заборгованість відповідача перед позивачем, а саме: невиконання відповідачем умов договору позики.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі № 235/5555/16-ц (провадження № 61-28858св18).

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Таким чином, позивачу необхідно надати до суду оригінал розписки.

Отже, на підтвердження наявності заборгованості за договором позики позивач повинен надати суду оригінал розписки. Натомість позивачем до позовної заяви долучено копію розписки, що не є належним доказом наявності боргу.

Окрім того, позивач до позовної заяви надав копію розписки про отримання відповідачем валюти в борг, але не вказав при цьому офіційний курс гривні Національного Банку України, що діяв станом на дату передачі коштів, що необхідно для перерахунку суми боргу в гривні. А також не надав суду офіційної інформації з банку про курс НБУ на дату отримання відповідачем коштів.

Суд зазначає, що при стягненні валютного боргу в Україні, суд зазвичай використовує офіційний курс Національного банку України на дату передачі коштів для перерахунку суми боргу в гривні.

Так як у розписці відповідача не вказано курс НБУ, суд не зможе визначити точну суми боргу в гривнях. Це може призвести до того, що позовна заява буде визнана неповною або недостатньо обґрунтованою.

Тому, для визначення суми боргу у гривнях необхідний курс валюти, встановлений на дату передачі коштів, відсутність цієї інформації ускладнює розрахунок суми боргу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позивачем зазначено ціну позову 874912,28 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028 гривень.

Відповідно до п. п. 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання заяви майнового характеру фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.) і та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140,00 грн.).

Відповідно до ч. 2 п. 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої ст. 6 Закону "Про судовий збір". У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Позивач при зверненні до суду з вказаною позовною заявою не надав докази про сплату судового збору, враховуючи ціну позову 874 912,28 грн.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви до суду, виходячи з ціни позову та представити до суду докази сплати судового збору.

Також позивачем не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Курах