Провадження № 2-о/643/45/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025

13 листопада 2025 року м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О. вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Салтівського районного суду міста Харкова з клопотанням про продовження строку дії рішення Московського районного суду міста Харкова від 19.05.2021 по цивільній справі № 643/10521/20, 2-о/643/45/21 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

Суд, дослідивши подані матеріали клопотання, дійшов до такого.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Положеннями ч. 9 ст. 300 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.

Клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною надійшло до суду 12.11.2025, тобто через два з половиною роки після закінчення строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, що унеможливлює вирішення судом питання про продовження строку його дії.

Таким чином, навіть у разі відкриття провадження у справі та подальшого її розгляду, суд з об`єктивних причин буде позбавлений можливості виконати завдання цивільного судочинства, визначені ст. 2 ЦПК України, а саме забезпечити своєчасний розгляд і вирішення даної цивільної справи та ефективний захист прав її учасників.

Так, станом на час надходження клопотання до Салтівського районного суду міста Харкова, воно набуло ознак завідомо безпідставного та безпредметного, оскільки суд із вказаних вище мотивів, незалежно від висновку експертизи, буде позбавлений можливості продовжити строк дії рішення.

Велика Палата Верховного Суду у п. 50 постанови від 22.02.2022 у справі № 642/8107/14-ц зазначила, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням; такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Golder v. the United Kingdom» від 21 лютого 1975 року № 4451/70, пункт 57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28 травня 1985 року № 8225/78, пункт 37 рішення у справі «Guerin v. France» від 29 липня 1998 року № 25201/94, пункт 96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13 лютого 2001 року № 29731/96, пункти 53, 55 рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року № 15123/03, пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року № 24402/02, пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року № 45783/05, ухвала щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України»); такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватися відповідно до потреб і ресурсів суспільства; держава вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі (рішення у справах «Osman v. The United Kingdom» від 28 жовтня 1998 року № 23452/94 та «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року № 28249/95).

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що повернення клопотання про продовження строку дії рішення за конкретних обставин даної справи переслідує легітимну мету, а саме ефективне виконання завдань цивільного судочинства, та не перешкоджає самій суті права доступу до суду, оскільки станом на теперішній час належним способом захисту прав учасників справи є звернення до компетентного суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, у разі наявності для того законних підстав.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення клопотання заявниці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 299, 300, 260-261, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Повернути заявниці клопотання ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною.

Роз`яснити учасникам справи, що належним способом захисту їх прав є подання до компетентного суду, в разі наявності для того законних підстав, заяви про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова