Єдиний унікальний номер 725/7096/25
Номер провадження 2-о/725/197/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Вольська-Тонієвич О. В.,

при секретарі Заяц Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник - адвокат Валешна Оксана Анатоліївна (вул.О.Кобилянської,24 м.Чернівці), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Територіальна громада м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради (площа Центральна,1 м.Чернівці), 1-й відділ ДРАЦС у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління МЮ України (вул.О.Кобилянської,29 м.Чернівці), Міністерство оборони України (Проспект Повітрофлотський,6 м.Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна,3 м.Чернівці) про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року адвокат Валешна О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького районного суду міста Чернівців із вказаною вище заявою.

Посилалась на те, що під час перебування ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_3 у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 .

Однак у свідоцтві про народження дитини відомості про батька було внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері). Незважаючи на це, ОСОБА_3 визнавав Нікалєту своєю донькою. Під час несення ОСОБА_3 служби у ЗСУ телефонував її довірительці та цікався життям дочки, а під час відпусток завжди відвідував доньку, матеріально допомогав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, помер у результаті травм, отриманих внаслідок вибухів та осколків в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у місті Києві.

Єдиним найближчим родичем ОСОБА_3 є його рідна сестра - ОСОБА_2 , яка перебуває у хороших відносинах з її довірителькою. При цьому інших дітей у ОСОБА_3 не було, його матір позбавлено батьківських прав по відношенню до нього та сестри, а батько помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 разом із заявницею та її донькою звернулися до лабораторії ТОВ «Genecode diagnostics» щодо проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №МGU1688 від 07.03.2025 ймовірність того, що ОСОБА_2 є біологічною тіткою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 99,92092%.

Зазначає, що встановлення факту батьківства із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 необхідно для отримання донькою заявниці - ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю батька, а також отримання пенсії по втраті годувальника та пільг як члена сім`ї загиблого батька.

Просила заяву задовольнити та встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у місті Київ є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внести зміни до актового запису №2958 від 04.12.2018 року про реєстрацію народження, складеного Чернівецьким відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказати в графі «Відомості про батька»: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, який народився у с. Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області, який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Розгляд справи відбувався у відсутність учасників провадження.

11.11.2025 представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Валешна О.А. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірительки. Заяву підтримала та просила її задовольнити.

06.10.2025 від представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Репчук Валентини надійшла заява про розгляд справи без її участі.

10.11.2025 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - Скрипник М. надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність. Вирішення заяви ОСОБА_1 залишила на розсуд суду.

10.11.2025 представник Міністерства оборони України - Панасюк В.М. через підсистему «Електронний суд» надав додаткові пояснення у справі. Посилався на норми чинного законодавства, які просив суд врахувати під час розгляду справи та ухвалити законне, обґрунтоване рішення. Розгляд справи просив здійснювати у його відсутність.

На електронну адресу суду 11.11.2025 від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради надійшла заява без участі представника. Під час розгляду справи просив врахувати інтереси дитини.

Заінтересована особа ОСОБА_2 причини неявки суду не повідомила, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі N 370/2898/16 (провадження N 14-573цс19).

З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.

Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» слідує, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведеної норми, якщо встановлення юридичного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, цивільно-процесуальним законодавством передбачено розгляд вимоги про встановлення факту у порядку позовного, а не окремого провадження одночасно з вирішенням спору про право, оскільки не встановивши факт, особа позбавлена можливості довести наявність у неї права, за захистом якого вона звернулась до суду.

У судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Вказане узгоджується із висновками Верховного суду (справа № 161/3933/18 (№ в ЄДРСР 92385526).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за N 789 - ХІІ та ч. ч.7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що кожнадитинамає право на рівеньжиття, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціальногорозвитку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 , батьками якої зазначено: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.75).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 24.10.2019, відомості про батька ОСОБА_1 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.7-8).

При цьому судом встановлено, що на час народження ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, однак ОСОБА_3 не зареєстрував дитину за спільною заявою з матір`ю дитини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 125 цього Кодексу - за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 25.12.2024, причиною смерті ОСОБА_3 є ушкодження внаслідок військових дій (вибуху) (а.с.66-68).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був військовослужбовцем ЗСУ. Сповіщення про смерть ОСОБА_3 було надіслано ІНФОРМАЦІЯ_6 його сестрі ОСОБА_2 (а.с.69).

Причиною звернення ОСОБА_1 із даною заявою до суду та встановлення факту батьківства дочки ОСОБА_4 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 необхідно для отримання донькою одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю батька, а також отримання пенсії по втраті годувальника та пільг як члена сім`ї загиблого батька.

Єдиним найближчим родичем ОСОБА_3 є його рідна сестра ОСОБА_2 (а.с.76-78). Інших дітей та близьких родичів, окрім сестри, у ОСОБА_3 не було. Матір покійного, ОСОБА_8 , позбавлено батьківських прав по відношенню до нього та сестри, а батько ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53-54).

З досліджених письмових доказів вбачається, що заінтересована особа ОСОБА_2 визнає малолітню ОСОБА_4 своєю племінницею. Заявниця разом із дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до лабораторії ТОВ «Genecode diagnostics» для проведення молекулярно-генетичного експертного дослідження. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № МGU1688 від 07.03.2025 ймовірність того, що ОСОБА_2 є біологічною тіткою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 99,92092536%.

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується "приватного життя" за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).

Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується "приватного життя" за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особисто її ідентичності.

У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі N 576/2871/23 (провадження N 61-3026св25) зазначено, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Отже, висновокекспертизи з питанняпоходження дитини є одним з ключових доказів та підставою для категоричного висновку для визнаннябатьківства в судовому порядку.

Експертиза ДНК або молекулярно-генетична експертиза призначається з метою формування належної, допустимої та достатньої за стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доказової бази.

Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (при наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. В результаті проведення ДНК-аналізу на предмет встановлення батьківства ймовірність похибки позитивного висновку становить 0,000001%. Негативний факт батьківства встановлюється із 100% ймовірністю.

ЄСПЛ у рішенні від 14 березня 2024 року за заявою № 62020/14 у справі «МолдованпротиУкраїни (Moldovan v. Ukraine)» вказав на те, що висновок експертизи ДНК у таких правовідносинах не можна ігнорувати, оскількивін є чи не єдиним об`єктивним доказом, який може свідчити про факт батьківства однієї особи стосовно іншої.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність кровного споріднення між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька та дочки.

Відповідно до п. п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13 п. п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Враховуючи вказані вимоги закону та фактичні обставини справи, а також те, що заінтересовані особи не заперечували щодо задоволення заяви, суд вважає що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.125,126,128,130,134,135 СК України,», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 76, 89, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 293, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув (помер) ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 2958 від 04 грудня 2018 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складеного Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, вказавши відомості про батька дитини у графі "Батько" ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, який народився у с.Стара Жадова Сторожинецького району Чернівецької області та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Інші відомості в актовому записі про народження залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.