Провадження: 2/484/2200/25
Справа: 484/5055/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Коваленко Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Голубкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

10.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41040,92 грн, також заявлено про відшкодування судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі відповідач) укладений кредитний договір №366239332, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 8700,00 грн з кінцевим терміном повернення 20.04.2029 та сплатою процентів за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, дія якого згідно з додатковими угодами продовжена до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до реєстру прав вимоги №290 від 25.06.2024 до договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до відповідача на загальну суму 22990,08грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04грн, заборгованість по процентах 14291,04 грн.

19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01.

Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 до договору факторингу№19/1224-01 від 19.12.2024, ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» отримало від ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 45390,44грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04грн, заборгованість по процентах 32341,88грн, заборгованість по комісії 4349,52 грн.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю.

Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №366239332на загальну суму 45390,44 грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04 грн, заборгованість по процентах 32341,88грн, заборгованість по комісії 4349,52 грн.

Станом на день звернення до суду з даним позовом, заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються.

Загальний розмір кредитної заборгованості становить 45390,44 грн.

Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів товариства, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача заборгованістьза кредитним договором №366239332 від 21.03.2024 в сумі 41040,92 грн та судові витрати.

Ухвалою від 12.09.2025 відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі.

01.10.2025 відповідачем до суду скеровано заперечення проти позовних вимог кредитора, згідно яких остання проти задоволення позову в частині стягнення фактично отриманих коштів (8699,04 грн) та справедливих процентів, визначених судом відповідно до принципу розумності та добросовісності не заперечувала; просила відмовити у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з неї надмірних процентів. Крім того, в своїй заяві від 13.11.2025 відповідачка просила відмовити у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн.

03.10.2025 представником позивача через систему «Електронний суд» скеровано додаткові пояснення у справі стосовно розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та прохання стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №366239332 від 21.03.2024 в сумі 45390,44 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 02.10.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» витребувано інформацію, яка надійшла на адресу суду 27.10.2025, а саме: на виконання ухвали суду банком надано виписку про рух коштів за рахунком на ім`я ОСОБА_1 за період 21.03.2024 26.03.2024, з якої вбачається 21.03.2024 зарахування 8700,00 грн.

В судове засідання учасники справи не прибули. Матеріали справи містять клопотання сторін про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні 13.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 17.11.2025.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором.

21.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії №366239332, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 8700,00 грн (перший транш) з кінцевим строком повернення 20.04.2029 із дисконтним періодом до 06.04.2024.

Згідно з п. 8.4 договору кредитної лінії для суми кредиту, отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3 договору, за перші 16 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12180,00 грн, включає суму кредиту 8700,00 грн та проценти за користування кредитом 3480,00 грн.

За період до 06.04.2024 включно розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 2,44% від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 890,60% річних.

З договору №366239332 від 21.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлена та згодна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора.

Зокрема, ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, нарахованих процентів згідно графіку платежів та ознайомлена з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою, тарифами.

Як вбачається із довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», 21.03.2024 була успішно здійснена транзакція переказ грошових коштів в сумі 8700,00 грн на картку № НОМЕР_1 на користь отримувача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зі змісту договору кредитної лінії №366239332 від 21.03.2024 вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як вбачається з паперової копії електронного документу договору від 21.03.2024, ОСОБА_1 підписала його із використанням одноразового ідентифікатора.

Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вчинили дії, визначені ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2024 року.

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Тобто, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №290 від 25.06.2024 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22990,08 грн.

Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.

При цьому, слід зазначити, що вищезазначений договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у встановленому законом порядку не визнавався недійсним та не є предметом спору в даній справі.

19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №19/1224-01.

За п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, за формою, встановленою у відповідному додатку.

Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 до договору факторингу від 19.12.2024 №19/1224-01, ТОВ «ФК «ОнлайнФінанс» отримало від ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача на загальну суму 45390,44 грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04 грн, заборгованість по процентах 32341,88 грн, заборгованість по комісії 4349,52 грн.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги, належне ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Згідно з п. 1.5 договору права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників відповідно до додатку №2 до договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №366239332 на загальну суму 45390,44 грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04 грн, заборгованість по процентах 32341,88 грн, заборгованість по комісії 4349,52 грн.

Враховуючи досліджені судом докази, а також установлені обставини та положення зазначених вище норм права, суд вважає доведеним, що ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №366239332, що був укладений 21.03.2024 між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

За таких обставин, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором №366239332 від 21.03.2024, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 22990,08 грн, з яких заборгованість за кредитом 8699,04 грн, заборгованість по процентах 14291,04 грн , яка існувала на момент переходу права від первісного кредитора до нового кредитора, а саме станом на 25.06.2024.

Щодо розподілу судових витрат:

Позивач ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у позовній заяві просить суд стягнути на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, частково задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 50,65% (22990,08 х 100 : 45390,44), а саме 1226 грн 95 коп.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копії ордера на надання правничої допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, додаткової угоди № 6 до договору про надання правничої допомоги, акту прийому-передачі наданих послуг, згідно з яким вартість послуг з надання правничої допомоги становить 7000 гривень.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 50,65%, а саме 3545 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №366239332 від 21.03.2024 у розмірі 22990 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) гривень 08 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 8699,04 грн, заборгованість по процентах - 14291,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 1226 (одна тисяча двісті двадцять шість) грн 95 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3545 (три тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження за адресою: вул. Рогнідинська, 4-А, офіс 10, м. Київ, 01024, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 17.11.2025.

Суддя Н.А. Коваленко