ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24112/25

Провадження № 22-ц/820/2384/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Рохова О.В.,

ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

В серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме, заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання постраждалої особи за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_1 наближатись до заявниці ОСОБА_2 на відстань ближче 500 метрів, переслідувати, розшукувати її особисто або через третіх осіб, у будь-якій спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку.

В обґрунтування заяви вказала, що в період шлюбу з ОСОБА_1 вона періодично піддавалася фізичному насиллю, підтвердженням чого є справи Хмельницького міськрайонного суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 продовжив вчиняти фізичне та моральне насилля відносно неї.

13.07.2025, за адресою АДРЕСА_2 , поблизу ТЦ «Агора» ОСОБА_1 умисно, привселюдно висловлював погрози та нецензурну лайку щодо заявниці в присутності малолітньої дочки, чим завдав психологічному здоров`ю заявниці та дитини шкоди та вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.09.2025 заяву задоволено.

Видано обмежувальний припис строком на шість місяців щодо заборони ОСОБА_1 перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ); переслідувати, розшукувати її особисто або через третіх осіб, у будь-якій спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку. Рішення суду допущено до негайного виконання.

При цьому суд зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. До вирішення між сторонами спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя наявні значні ризики виникнення конфліктів, психологічного насильства по відношенню до заявниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 13.07.2025 домашнього насильства він не вчиняв, ОСОБА_2 не надано на підтвердження відповідних обставин достатніх та достовірних доказів. Зазначив, що він з ОСОБА_2 13.07.2025 не зустрічався і не міг вчинити відносно заявниці жодних протиправних дій. В той же час, між ним та бувшою дружиною виникали конфліктні ситуації, які, однак, не мають ознак домашнього насильства.

В суді представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Заявниця в суді проти апеляційної скарги заперечила, підтримала оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №436861130 від 25.07.2025, право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_2

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 04.06.2016, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького суду від 18.09.2023 у справі №686/3303/23 було розірвано. Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.02.2023 у справі №686/1552/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Так, згідно вказаної постанови ОСОБА_1 не виконав винесений стосовно нього терміновий заборонний припис від 25.12.2022 (серія АА №159393) щодо заборони на вхід та перебування за місцем проживання постраждалої особи строком на 10 діб, а саме 30.11.2022, о 19 год. 40 хв. з`явився за місцем проживання своєї дружини ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.02.2020 у справі №686/31222/19 провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В той же час, вказаною постановою було встановлено, що 10.11.2019, приблизно об 11 год. 10 хв. ОСОБА_1 , за місцем свого проживання кв. АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода її психологічному здоров`ю.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2020 у справі №686/31218/19 провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Так, згідно вказаної постанови, ЗВнП ХВП ГУНП в Хмельницькій області направлено до суду для розгляду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який «…27.10.2019, приблизно о 21 год. 00 хв., за місцем проживання - квартира АДРЕСА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, чим могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю потерпілої». Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.09.2019 у справі №686/20249/19 провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Так, згідно цієї постанови ОСОБА_1 , 27.06.2019, о 09 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_3 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та штовханнях, ображав останню нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

Як вбачається зі змісту дослідженого судом відеозапису, наданого ОСОБА_2 до суду першої інстанції, в якому зазначено дату 03.07.2024, перебуваючи в одному приміщенні ОСОБА_1 , в присутності дитини, нецензурно ображав, принижував ОСОБА_2 , погрожував їй фізичною розправою. При цьому дитина намагалася заспокоїти ОСОБА_1 , захистити ОСОБА_2 .

Згідно з повідомленням Хмельницького РУ ГУНП в Хмельницькій області від 20.08.2025 №, за зверненням ОСОБА_2 щодо прийняття мір до колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який систематично вчиняє домашнє насильство, проведено перевірку та встановлено, що 13.07.2025, приблизно о 14.00 год., за адресою АДРЕСА_2 , поблизу ТЦ «Агора» ОСОБА_1 умисно, привселюдно висловлював погрози та нецензурну лайку щодо заявниці в присутності малолітньої дочки, завдавши шкоди психологічному здоров`ю останніх, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У листі Хмельницького РУ ГУНП в Хмельницькій області від 02.09.2025, № зазначено, що матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_2 (ЖЄО №28626 від 13.08.2025), 20.08.2025 надіслані до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для розгляду, розгляд справи не завершений.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 5 ЦПК України вказано, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У частині першій статті 15, частині першій статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на колишнє подружжя незалежно від факту спільного проживання (пункт 2 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку, на який видається обмежувальний припис, належить до компетенції суду.

Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі №127/9600/22

Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними (постанова Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №161/16344/20).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.02.2025 у справі №569/11625/24 (провадження №61-16935св24).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих ОСОБА_2 , врахувавши

характер вчинених ОСОБА_1 протиправних дій, їх системність, ризики вірогідності повторного вчинення останнім домашнього насильства, беручи до уваги нагальну необхідність захисту ОСОБА_2 від насильства, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_1 обмежувального припису строком на шість місяців.

Систематичне, протягом тривалого періоду (з 2019 року) вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 свідчить про високу вірогідність відповідних ризиків вчинення насильства і в подальшому.

Посилання апелянта на те, що події 13.07.2025 не відбувались, оскільки сторони в той день не зустрічалися колегія суддів відхиляє, оскільки досліджені судом докази підтверджують настання цієї події саме вказаної дати.

Встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, правильно застосувавши норми матеріального права, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків повторного вчинення домашнього насильства, зокрема, за місцем проживання, перебування заявника.

Оскільки є доведеним факт існування загрози продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника суд правомірно застосував обмежувальний припис.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова