Номер провадження: 22-ц/813/6840/25
Справа № 1512/2-1201/11
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів:Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича, заінтересована особа стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О., обґрунтовуючи подану скаргу тим, що в його провадженні перебуває виконавче провадження № 74331547 з виконання виконавчого листа № 1512/2-1201/11, виданого Київським районним судом м. Одеси від 19.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Одеське міське відділення №7860 ПАТ «Ощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором від 03.10.2006 року. 04.03.2024 року приватними виконавцем розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 1512/2-1201/11 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74331547.

Скаржник зауважувала, що приватним виконавцем винесено дану постанову про відкриття виконавчого провадження незаконно, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2011 року по справі № 1512/2-1201/11 набрало законної сили 01.08.2011 року, а строки пред`явлення виконавчого листа пропущені ще до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

ОСОБА_1 просила суд визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2024 року № 74331547 та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2024 року № 74331547.

Короткий зміст судового рішення

Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 02.07.2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. залишив без розгляду.

Суд першої інстанції виходив із того, що ані в самій скарзі поданій ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси 28.03.2025 року, ані у відзиві на заявлене клопотання про залишення скарги без розгляду у зв`язку із пропуском строку, ані в усних поясненнях у судовому засіданні 02.07.2025 року, заявником та її представником клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 74331547 від 04.03.2024 року не заявлялося, що на думку суду є безумовною підставою для залишення відповідної скарги без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,, від імені якої діє адвокат Хрульов В.Б., ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2025 року просила скасувати та направити дану справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду подану скаргу, позбавляє ОСОБА_1 права на оскарження рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, адже ухвала про залишення скарги без розгляду свідчить про відмову суду розглядати скаргу по суті, у зв`язку із недотриманням процесуальних вимог або відсутності умов для її розгляду.

Також скаржником зауважено, що судом першої інстанції не надано скаржнику часу для усунення недоліків поданої скарги, зазначаючи, що скаржником не наведено пояснень щодо поновлення строку на оскарження. Зазначає, що у судовому засіданні 02.07.2025 року представником були надані пояснення, що дана скарга направляється до суду повторно та вперше була залишена без розгляду у зв`язку із тим, що не була підписана, та не долучено доказів на надсилання заяви з додатками всім учасникам справи, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України. Тому, на думку скаржника, десятиденний термін подання скарги порушений не був та строки звернення згідно ст. 449 ЦПК України не порушені, що не враховано судом першої інстанції.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву А.О. та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління їх право на подання пояснень на апеляційну скаргу у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Адвокат Хрульова В.Б., яка діє від імені ОСОБА_1 , копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримала 09.08.2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. в електронному кабінеті Електронного суду 23.07.2025 року отримано копію апеляційної скарги з додатками та 09.08.2025 року копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується довідками.

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління 23.07.2025 року отримало копію апеляційної скарги з додатками та 09.08.2025 року копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління зазначає, що Дуднік Ю.С. була обізнана про викрите виконавче провадження № 74331547 на підставі дублікату виконавчого листа № 1512/2-1201/11, та про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2024 року ще задовго до 22.03.2025 року, про що зазначала сама ОСОБА_1 в поданій 04.02.2025 року до Київського районного суду м. Одеси заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, звертає увагу суду, що при зверненні до суду зі скаргою 28.03.2025 року ОСОБА_1 не наводила жодних причин пропуску десятиденного строку для оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. від 04.03.2024 року про відкриття виконавчого провадження, та із даним клопотання не зверталася.

24.09.2025 року Одеським апеляційним судом призначено справу до розгляду.

Адвокат Хрульова В.Б., яка діє від імені ОСОБА_1 , судову повістку отримала шляхом її доставлення 27.09.2025 року до електронного кабінету Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 повідомлена про дату, час та місце судового розгляду у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. та АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління судові повістки отримали шляхом їх доставлення 27.09.2025 року до електронних кабінетів Електронного суду, що підтверджується довідками.

Від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. 27.9.2025 року за допомогою підсистеми Електронний суд подано до суду апеляційної інстанції заяву про розгляду справи за його відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Залишаючи без розгляду подану ОСОБА_1 скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О., суд першої інстанції виходив із того, що подана 28.03.2025 року скарга не містить клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 74331547 від 04.03.2024 року, відсутнє клопотання й у відзиві на заявлене клопотання про залишення скарги без розгляду у зв`язку із пропуском строку та в усних поясненнях наданих скаржником в судовому засіданні 02.07.2025 року, тому на думку суду наведені обставини є безумовною підставою для залишення скарги без розгляду.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15, від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

За положеннями ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою. У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

З огляду на зазначені скаржником в апеляційні скарзі доводи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положеннями ст. 447-1 ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою на дії державного/приватного виконавця, натомість ст. 449 ЦПК України визначено встановлений для відповідного звернення строк, а саме в даному випадку протягом десяти днів з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Тобто, зважаючи на викладені положення ЦПК України, в тому числі й Закон України «Про виконавче провадження, перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19, від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

У пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) вказано, що: «під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу».

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Строк звернення до суду є процесуальним строком, і правовим наслідком пропуску такого строку відповідно до вимог статей 126, 449 ЦПК України, є залишення скарги без розгляду і заборона вирішувати скаргу по суті.

Такі висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 2608/20647/12, провадження № 61-5702 св 21.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом (див. постанову Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року у cправі № 910/18480/20).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Касаційний суд вже підкреслював, що: законодавець не відносить пропуск строку на подання скарги на дії виконавця до підстав відмови у задоволенні скарги; пропуск строку на подання скарги на дії виконавця є підставою для залишення скарги без розгляду (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2025 року в справі № 361/717/13-ц (провадження № 61-153св25)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 04.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74331547 за виконавчим листом № 1512/2-1201/11, виданим 19.02.2024 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління заборгованості за кредитним договором № 831 від 03.10.2006 року в розмірі 12490,30 доларів США, що згідно курсу НБУ (1 долар США дорівнює 7,9837 гривен), комісії за обслуговування боргу 101198,80 грн.

Згідно копії супровідного листа про відправку, 04.03.2024 року приватними виконавцем у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження, направлялась ОСОБА_1 копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2024 року для відома та виконання.

В матеріалах справи наявні, долучені АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - копія поданої ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчого листа № 1512/2-1201/11, копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 74331547 від 04.03.2024 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Київського районного суду м. Одеси заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню подана ОСОБА_1 та зареєстрована судом 04.02.2025 року. Зі змісту даної заяви вбачається, що останній було відомо про наявність винесеної 04.03.2024 року приватними виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинаєвим А.О. постанови про відкриття виконавчого провадження № 74331547 на підставі виконавчого листа № 1512/2-1201/11, виданого Київським районним судом м. Одеси 19.02.2024 року. Зазначені обставини зазначаються безпосередньо скаржником ОСОБА_1 та не спростовуються останньою в апеляційній скарзі.

Також ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню надавалась копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 74331547 від 04.03.2024 року, яка засвідчена особисто ОСОБА_1 та місить дату 03.02.2025 року.

Суд зауважує, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначено, що приватним виконавцем копія постанови про відкриття виконавчого направлялась за місцем роботи скаржника і надійшла в жовтні 2024 року. Скаржником за місцем роботи отримала в жовтні 2024 року зазначена копія постанови, проте не містила ідентифікатор доступу.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була обізнана про винесення 04.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. постанови про відкриття провадження № 74331547 станом на дату подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме з 03.02.2025 року, оскільки до цієї дати отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що зі скаргою ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції 28.03.2025 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду. Отже скаржником пропущено десятиденний строк звернення зі скаргою.

Положеннями ст. 449 ЦПК України чітко визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. При цьому, також визначено, що даний пропущений строк може бути поновлений судом за вмотивованим клопотання, яке має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15, провадження № 61-7804св19, сформульовано висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Однак, з`ясування обставин дотримання процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії виконавця має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду.

При цьому, у як скарзі, так і у відзиві на заяву АТ «Державний ощадний банк України» про залишення заяви без розгляду, відсутнє клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою.

Під час розгляду скарги судом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 із клопотанням про поновлення строку на звернення зі скаргою не зверталися.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що строк зі зверненням зі скаргою згідно ст. 449 ЦПК України не пропущено.

За таких обставини колегія суддів вважає, що скаржником пропущено десятиденний строк на звернення зі скаргою встановлений статтею 449 ЦПК України, суд же поновлює пропущений процесуальний строк лише за заявою учасника справи, проте скаржник із клопотанням про поновлення цього строку із зазначенням поважності причин для його поновлення не звертався.

Зважаючи на відсутність клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на подання скарги, враховуючи положення п. 2 ч. 2 ст. 449 ЦПК країни, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення поданої ОСОБА_1 скарги без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання судом першої інстанції скаржнику часу для усунення недоліків поданої скарги відхиляються апеляційним судом, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки положеннями ЦПК України не передбачено надання такого строку та ст. 449 ЦПК України чітко визначено, що вказане клопотання про поновлення строку повинно бути подано безпосередньо разом зі скаргою. Крім того, будь-яких перешкод для заявлення скаржником або його представником, які приймали участь у розгляді скарги, клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою, матеріали справи не містять.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали Київського районного суду м. Одеси без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко