Справа № 347/944/25
Провадження № 2/347/595/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Сумарука І.П.,

представника позивача Потятинника Ю.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

13.05.2025 року представник позивача адвокат Потятинник Ю.Р. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява обгрунтована тим, що ОСОБА_2 проживає по сусідству з ОСОБА_1 . Протягом останніх 10 років відповідач постійно безпричинно приходить до неї додому, чіпляється, переслідує, шарпає, ображає позивачку нецензурними словами, безпідставно звинувачує у нерозбірливих сексуальних зв`язках, погрожує вбивством, нанесенням тілесних ушкоджень, пошкодженням майна, зокрема погрожує спалити житловий будинок позивача, б`є вікна в житловому будинку, завдає фізичного болю, тощо.

В липні 2022 року позивач письмово зверталась з приводу систематичних протиправних дій ОСОБА_2 до старости Текучанського старостинського округу та Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Останніми роками поведінка відповідачки стала просто нестерпною. З приводу протиправних дій відповідачки позивачка змушена була звертатись в органи поліції. ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за хуліганство за ст. 173 КУпАП.

Зокрема, 30.01.2025 року біля 19 год 30 хв в с. Текуча ОСОБА_2 розбила у житловому будинку ОСОБА_1 скло у вхідних дверях, два скла у металопластикових вікнах та скло у веранді літньої кухні. Постановою Косівського районного суду від 13.03.2025р. у справі № 347/311/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню.

У ОСОБА_1 зберігся товарний чек від 10.02.2025р. на купівлю склопакетів та скла матового для вхідних дверей на загальну суму 4000 грн., які вона придбала для заміни розбитих гр. ОСОБА_2 вікон та скла у житловому будинку.

Згідно висновку експерта № 052/БТ-25 від 28.03.2025р. вартість завданої шкоди в будинковолодінні гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 щодо відновлення зруйнованих вікон та дверей житлового будинку та вікон літньої кухні в результаті протиправних дій гр. ОСОБА_2 становить 10069 грн.

Такими своїми безпідставними, зухвалими, систематичними, тривалими, умисними, нецензурними образами, безпідставними звинуваченнями у нерозбірливих сексуальних зв`язках, погрозами, чіпляннями, переслідуваннями, завданням фізичного болю, умисним пошкодженням майна відповідачка завдала позивачці непоправної моральної шкоди, яка виразилась у тому, що позивачка на протязі тривалого періоду часу втратила душевний спокій і рівновагу, сон, перебувала у пригніченому стані, страху, відчаї, відчувала безпорадність, зазнала сильних тривалих моральних переживань та душевних страждань, приниження честі і гідності, порушення звичного укладу життя, оскільки змушена була залишати роботу закордоном і приїжджати в Україну для придбання будівельних матеріалів,організації та проведення відновлювальних робіт в своєму житловому будинку, в якому проживає одноособово, а також для вжиття заходів щодо судового захисту від протиправних дій відповідачки, які не припиняються по даний час.

Завдану моральну шкоду, враховуючи систематичний та тривалий характер неправомірних дій відповідачки та глибину душевних страждань, позивачка оцінює в 65 000 грн.

У зв`язку з вище наведеним, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 10 069 грн. завданої матеріальної та 65 000 грн. завданої моральної шкоди та всі понесені судові витрати.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція сторін у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, висловивши доводи аналогічні із тими, що містяться у позовній заяві. Додатково ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем живуть по сусідству, і вже 10 років вона переслідує позивача та її родину, погрожує, що спалить будинок, кричить, обзиває нецензурними словами. У 2022 році ОСОБА_2 завдала позивачу тілесних ушкоджень. Рік тому, вибила вікна у будинку ОСОБА_1 , чим спричинила матеріальні збитки. Позивач переживає за своє життя, за свою родину, бо не відомо, що можна очікувати від дій сусідки. Також стверджує, що ОСОБА_2 у минулому перебувала на психіатричному лікуванні. Чим спричинена агресія ОСОБА_2 до її сім`ї пояснити не може.

Також позивач ствердила, що вона офіційно працевлаштована у Республіці Польща і через неправомірні дії відповідача змушена часто приїжджати додому, тим самим втрачаючи заробіток на робочому місці. Зокрема зазначила, що у період, коли ОСОБА_2 побила вікна у її домоволодінні, сама ОСОБА_1 перебувала за кордоном і була змушена терміново приїхати додому, що спричинило їй величезні душевні страждання, паніку, а також суперечності з роботодавцем, що могло вплинути на її подальше працевлаштування.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов заперечила повністю, зазначивши, що саме позивач переслідує її дітей, а також у минулому обкрадала її будинок і займалася ворожінням, коли ОСОБА_2 перебувала на роботі за кордоном. Додатково зазначила, що на лікуванні у психоневрологічному диспансері не перебувала, а мала післяпологову депресію.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що є дочкою позивача. Близько десяти років сусідка ОСОБА_2 переслідує всю їхню сім`ю, обзиває та погрожує, внаслідок чого ОСОБА_3 боїться за своє життя та життя свого маленького сина. Також зазначила, що проживає у тому ж будинку, в якому відповідач вибила вікна і скло у дверях.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що є рідною сестрою позивача і добре знає, що відбувається протягом останніх десяти років усусідстві з ОСОБА_1 і неодноразово була свідком нападок ОСОБА_2 на сім`ю сестри без вагомої на те причини.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Одночасно з поданням позовної заяви, адвокат Потятинник Ю.Р. заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України у формі айді-картки, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Текуча Косівського району Івано-Франківської області (а.с.10) та зареєстрована за адресою: с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.11).

У липні 2022 року ОСОБА_1 зверталась із письмовою заявою до старости Текучанського старостинського округу з приводу систематичних протиправних дій ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до листа Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 01.08.2022 року за зверненням ОСОБА_1 щодо неправомірних дій ОСОБА_5 працівниками Косівського РВП складено щодо останньої адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП (а.с.16).

Згідно відповіді ГУНП в Івано-Франківські області від 14.11.2022 року за зверненням позивача щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_2 працівниками Косівського РВП проведено з останньою профілактичну бесіду та складено щодо неї адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП (а.с.13).

Як вбачається з відповіді Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківські області від 15.11.2022 року за зверненням ОСОБА_1 щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_2 працівниками Косівського РВП складено щодо останньої адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП та направлено запит до Косівської ЦРЛ про проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 лікарем-психіатром (а.с.15).

19.11.2022 року Косівський РВП повідомив листом ОСОБА_1 , що на гр. ОСОБА_2 , яка лаялась нецензурною лайкою, ображала та спричинила фізичний біль гр. сусідці ОСОБА_1 , складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП (а.с.17).

Згідно довідки поліцейського офіцера громади СП Косівського РВП від 09.11.2022 року проведеною перевіркою за заявою позивача було встановлено, що ОСОБА_2 20.10.2022 року приблизно о 19 год в с. Текуча вчинила конфлікт з гр. ОСОБА_1 в ході якого ображала її нецензурною лайкою (а.с.18-19).

Відповідно до довідки Косівського РВП від 12.02.2025 року про результати розгляду повідомлення батька позивача ОСОБА_6 працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вечірній час біля 19 год 30 хв зайшла на подвір`я житлового будинку сусідки ОСОБА_1 , яка перебувала на той час за кордоном, і розбила два скла у металопластикових вікнах, два скла у вхідних дверях, а також побила вікна у веранді літньої кухні. У зв`язку з чим, щодо ОСОБА_2 складено адмінпротокол за ст. 173 КУпАП. Вказано, що цивільно правові відносини вирішуються в порядку цивільного судочинства (а.с. 20-21).

Постановою Косівського районного суду від 03.10.2023 року у справі № 347/2203/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню, за те, що вона 13.08.2023 року близько 19 год. в с. Текуча, Яблунівської ТГ Косівського району, в громадському місці ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою сусідці ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Постановою Косівського районного суду від 12.03.2025 року у справі № 347/294/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню, за те, що вона 28.01.2025 року близько 19 год. в с. Текуча, Яблунівської ТГ Косівського району, перебуваючи в громадському місці погрожувала фізичною розправою сусідці ОСОБА_7 (а.с.23).

Постановою Косівського районного суду від 13.03.2025 року у справі № 347/311/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню, за те, що вона 30.01.2025 року біля 19 год 30 хв в с. Текуча розбила у житловому будинку сусідів Симчич скло у вхідних дверях, два скла у металопластикових вікнах та скло у веранді літньої кухні (а.с.24).

Постановою Косівського районного суду від 16.01.2023 року у справі № 347/2211/22 провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП було закрито на підставі ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення по факту того, що ОСОБА_2 12.10.2022 року близько 09:00 год в с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району вчинила дрібне хуліганство, а саме ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та шарпала за одяг сусідку ОСОБА_1 (а.с.26).

Згідно висновку експерта № 052/БТ-25 від 28.03.2025 року вартість завданої шкоди в будинковолодінні гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 щодо відновлення зруйнованих вікон та дверей житлового будинку та вікон літньої кухні в результаті протиправних дій гр. ОСОБА_2 становить 10 069 грн. (а.с.28-34).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності, яке видано 12.09.2002 року виконавчим комітетом Текучанської сільської ради, житловий будинок в АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 (а.с.39).

Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордера № 052 від 28.03.2025 року, вартість експертизи щодо завданої шкоди становить 3 500 грн. (а.с.37).

Згідно копії товарного чеку від 10.02.2025 року на купівлю склопакетів та скла матового для вхідних дверей ОСОБА_1 було витрачено 4000 грн. (а.с.38).

Як вбачається з відповіді № 1391469 з єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.46).

До позовної заяви ОСОБА_1 додано відеозаписи з камери зовнішнього спостереження її приватного будинку, на яких чітко чути лайливі висловлювання ОСОБА_2 , образи в сторону ОСОБА_1 та погрози фізичною розправою. Окрім того на декількох відеофайлах зафіксовано вибите скло у вікнах будинку і вхідних дверях.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сусідами і проживають у с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району Івано-Франківської області. Протягом останніх десяти років відповідач вчиняє неправомірні дії щодо відповідача, а саме: підходить до будинку ОСОБА_1 в денний та нічний час, ображає нецензурними словами, викрикає образи, погрожує вбивством, нанесенням тілесних ушкоджень, безпідставно звинувачує в аморальних вчинках.

Неодноразово Косівським районним судом Івано-Франківської області ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП за вчинення неправомірних дій щодо ОСОБА_1 .

Зокрема, постановою Косівського районного суду від 13.03.2025 р. у справі № 347/311/25 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню, за те, що вона 30.01.2025 року біля 19 год 30 хв в с. Текуча розбила у житловому будинку ОСОБА_1 скло у вхідних дверях, два скла у металопластикових вікнах та скло у веранді літньої кухні.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 10 069 грн., яка становить вартість замінених розбитих вікон та скла у вхідних дверях будинку та веранді літньої кухні ОСОБА_1 , які 30.01.2025 року розбила ОСОБА_2 .

Дана сума підтверджується висновком експерта № 052/БТ-25 від 28.03.2025 року, який доданий позивачем до матеріалів справи.

Відповідачем же у судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у завданих збитках ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є - наявність шкоди та протиправність дій того, хто завдав шкоду.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести: неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, суд вважає доведеним факт неправомірної поведінки ОСОБА_2 , її вину, наявність завданої шкоди та причинний зв`язок між її протиправною поведінкою та заподіяною шкодою ОСОБА_1 у вигляді розбитих вікон та дверей будинку і веранди, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду у розмірі 10 069 грн.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди, то суд погоджується з доводами позивача щодо спричинення їй такої шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, однак вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі справа № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) дійшла висновку, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати».

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначала, що вона виражається у втраті душевного спокою і рівноваги, сну, перебуванні у пригніченому стані, страху, відчаї, відчутті безпорадності, сильних тривалих моральних переживаннях та душевних стражданнях, приниженні честі і гідності, порушенні звичного укладу життя, оскільки змушена була залишати роботу закордоном і приїжджати в Україну для придбання будівельних матеріалів, організації та проведення відновлювальних робіт в своєму житловому будинку, а також для вжиття заходів щодо судового захисту від протиправних дій відповідачки, які не припиняються по даний час.

Суд вважає, що відповідач повинна відшкодувати позивачу моральну шкоду за негативні явища, які виникли у неї в зв`язку з пошкодженням майна, понесенням збитків та порушенням нормальних життєвих зв`язків у зв`язку з тривалим доведенням факту спричинення їй дійсної матеріальної шкоди та зусиллями, необхідними для відновлення попереднього стану.

Також, досліджені у судовому засіданні докази, а саме відеозаписи з камер спостереження житлового будинку ОСОБА_1 підтверджують факт нецензурної лайки зі сторони ОСОБА_2 , наклепів на позивача та її родину, погроз життю, здоров`ю та майну ОСОБА_1 , в наслідок чого була принижена честь і гідність позивача, причинені моральні переживання та душевні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з душевними стражданнями та порушеннями соціальних зв`язків, в наслідок протиправної поведінки щодо неї.

При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань позивачу є відшкодування їй відповідачем спричиненої моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми, - і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та свобод фізичної особи.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, як позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 388,87 грн. (15 069 х 100 : 75 069 = 10,07; 1937,6 : 100 х 20,07 = 388,87).

На підставі ст.23, 1166, 1167, 1192 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 10 069 (десять тисяч шістдесят дев`ять) гривень матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 388,87 (триста вісімдесят вісім) гривень (вісімдесят сім) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 листопада 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула