Провадження № 8/756/6/25
Оболонський районний суд міста києва
УХВАЛА

Іменем україни

21 листопада 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пегети І.Е.,

стягувача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року у справі № 756/11915/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 02 серпня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

26.08.2025 до Оболонського районного суду м. Києва від ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року у справі № 756/11915/25.

Заявник зазначив, що повністю утримував і продовжує утримувати спільних з ОСОБА_1 дітей, надаючи грошові кошти та сплачуючи всі платежі, пов`язані із забезпеченням їхніх потреб.

Заявник зауважив, що у червні 2025 року ним були надані грошові кошти (готівкою та в безготівковій формі) та оплачено тривалий відпочинок і перебування дітей та ОСОБА_1 у санаторії «Моршинкурорт» (м. Моршин, Львівська обл.), куди вони поїхали 10.06.2025. Спілкування з дітьми та дружиною відбувалося за допомогою телефонного зв`язку та месенджерів.

За твердженням заявника, у липні 2025 року він оплатив та надав (готівкою і безготівково) кошти на відпочинок і перебування дітей та ОСОБА_1 в іншому курортному населеному пункті с. Солочин Мукачівського району Закарпатської обл.

Заявник наголосив, що діти фактично проживали разом з батьками за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , а в червні та липні 2025 року відпочивали у Львівській та Закарпатській областях, при цьому їх утримання забезпечував він. Заявник звернув увагу, що постійно купував і купує для дітей одяг, канцелярське приладдя та інші необхідні речі, або ж ці речі купує дружина за кошти, які він їй надавав і надає у достатньому розмірі.

На думку заявника, обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 щодо ухилення від утримання дітей не відповідають дійсності. При цьому, при видачі судового наказу не перевірялася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а він не знав і не міг знати, з якими доказами, аргументами та вимогами ОСОБА_1 звернулася до суду. На думку заявника, у справі наявні істотні обставини, які існували на час ухвалення судового рішення, але не були встановлені судом і не були та не могли бути відомі йому на час розгляду справи, а стали відомі лише після ухвалення судового рішення, що свідчить про наявність нововиявлених обставин у розумінні ст. 423 ЦПК України.

18.11.2025 до Оболонського районного суду м. Києва від стягувача надійшли письмові пояснення, в яких вона послалася на вчинення домашнього насильства щодо неї з боку ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вона фактично вимушена залишити місце проживання разом з дітьми. При цьому діти проживали із заявником на момент звернення та на момент видачі судового наказу, у зв`язку з чим відсутні підстави для перегляду судового наказу.

На думку стягувача, наведені ОСОБА_3 доводи щодо добровільної участі в утриманні дітей не є перешкодою для видачі судового наказу про стягнення аліментів.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали заяву та просили її задовольнити, зазначивши, що влітку 2025 року стягувач поїхала з дітьми до тещі, потім поїхали в Карпати, після повернення знову перебували у тещі, потім здійснили другу поїздку, після повернення з якої залишилися проживати у тещі. Позов про розірвання шлюбу було подано у липні, шлюб розірвано у вересні 2025 року. Заявник наголосив, що діти проживають з ОСОБА_1 тимчасово за усною домовленістю, що не свідчить про їх окреме проживання від батька.

Стягувач та її представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви, зазначивши, що з боку заявника щодо неї мало місце домашнє насильство, за фактом якого розпочато кримінальне провадження. Діти фактично проживають з матір`ю, що покладає на батька обов`язок сплачувати аліменти.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі

Для визначених у ч.1, 2 ст.423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі, спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з положеннями п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 21 лютого 1981 року "Про перегляд судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал, постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" роз`яснив, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували під час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не міг знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного демографічного реєстру.

Відповідно до ст. 181 СК України аліменти виплачуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина: якщо дитина проживає з матір`ю, аліменти на її утримання сплачує батько, і навпаки.

В той самий час заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що неповнолітні сини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на час звернення із заявою про видачу судового наказу проживали разом з ним. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що з 10.06.2025 діти проживали окремо та не поверталися до місця його проживання. Отже, ОСОБА_3 не наведено нових обставин, які у розумінні ст. 423 ЦПК України є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Частиною першою статті 165 ЦПК України визначено підстави, за яких суд відмовляє у видачі судового наказу, а саме:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1) заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із наведеного випливає, що за відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу (які визначені у ч. 1 ст. 165 ЦПК України) суд видає судовий наказ.

Приймаючи рішення про видачу судового наказу суд встановив, що подана заява про видачу судового наказу відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, стягувачем не заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України та відсутні підстави для відмови у видачі судового наказу, визначені статтею 165 ЦПК України.

Положення ч. 5 ст. 183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України перешкодою для видання наказу про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів закон визначає пов`язаність цієї вимоги із встановленням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки діти проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується медичними довідками КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва, тобто разом зі стягувачем ОСОБА_1 , крім цього факт проживання дітей разом зі стягувачем не спростований заявником в судовому засіданні.

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу для перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу, не є нововиявленими обставинами.

Жодного доказу на підтвердження обставин, що неповнолітні сини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживають за зареєстрованим місцем проживання разом з батьком ОСОБА_3 , заявником до суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову якщо переглядалася постанова.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року у справі № 756/11915/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ПУКАЛО