Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/837/25
№ провадження 2/624/444/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
селище Кегичівка 13 листопада 2025 року
Кегичівський районний суд Харківської області, у складі
головуючого судді Куст Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 624/837/25,
найменування (ім`я) сторін:
відповідач: акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»),
суть вимог: про захист прав споживачів,
В С Т А Н О В И В:
Виклад позиції позивача.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину щодо умов Угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року в частині встановлення та утримання комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) та стягнути з АТ «СЕНС БАНК» надмірно сплачені кошти за угодою про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року, що були ним спрямовані на погашення комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) у розмірі 4735 грн 08 коп.
Аналіз змісту підпункту (б) пункту 1 угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року та графіку платежів, що є додатком до угоди, дає підстави для висновку про те, що комісійна винагорода за обслуговування кредиту з 19 місяця по 120 місяць в розмірі 2,70 % від суми кредиту включає в себе плату за розрахунково касове обслуговування. Однак в умовах угоди про надання кредиту №500782304 та додатках до неї не зазначено, що саме входить в структуру плати за обслуговування кредиту, в тому числі не зазначено, чи включає в себе обслуговування кредиту плату за послуги банку, безоплатність яких передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, в підпункті (б) пункту 1 угоди про надання кредиту №500782304 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо.
Звертає увагу, що відповідно до графіку платежів банком було зараховано щомісячні - платіж 1400,00 грн від 22 лютого 2025 року тіло кредиту 216,10 грн, проценти 0.13 грн, розрахунково касове обслуговування 1183,77 грн (встановлене в шість разів більше тіла кредиту);- платіж 1330,76 грн від 22 березня 2025 року тіло кредиту 146,87 грн, проценти 0.12 грн, розрахунково касове обслуговування 1183,77 грн;- платіж 1330,76 грн від 22 квітня 2025 року тіло кредиту 146,87 грн, проценти 0.12 грн, розрахунково касове обслуговування 1 183,77 грн. Така умова угоди щодо нарахування та стягнення з позичальника комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО), що в шість разів перевищує тіло кредиту, ще й в умовах війни є не тільки незаконною, а й несправедливою, та такою що направлена на пригноблення економічним способом громадян України. Додатково зазначаю, що станом на день звернення з цією позовною заявою заборгованість ОСОБА_1 перед відповідачем за кредитним договором №500782304 від 22 липня 2023 року відсутня. Кредитний договір закрито.
Відповідач АТ «Сенс Банк» не скористалося своїм правом та не подало в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
03 вересня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 жовтня 2025 року. Витребувано у АТ «Сенс Банк» наступну інформацію: графік платежів до угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду повідомлявся належним чином, натомість надав заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та відмовляється від витребування інформації.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомив. Відзив на позов до суду від відповідача не надходив.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічні умови, що і угода (копія, а.с. 10).
Також досліджено додаток № 1 до угоди, а саме графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, в якому зокрема, вбачається що з 22 лютого 2025 року передбачено платежі у сумі 1183,77 грн (розрахункове-касове обслуговування) (копія, а.с. 14 зворотної сторінки 16).
Згідно довідки від 02 червня 2025 року виданої АТ «Сенс Банк» вбачається, що позичальник ОСОБА_1 станом на 02 червня 2025 року 11:37:07 заборгованості перед АТ «Сенс Банк» за кредитним договором № 500782304 від 22 липня 2023 року не має. Кредитний договір закрито (копія, а.с. 20).
Крім того, вбачається, що позивач намагався здійснити досудове врегулювання, що підтверджується клопотанням на адресу відповідача, та відповіддю на вказане клопотання від АТ «Сенс Банк» (копія, а.с 17 зворотної сторінки, 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Згідно з ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1 ст. 638 ЦК України видно, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Аналіз змісту підпункту (б) пункту 1 угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року та Графіку платежів, що є додатком до угоди, дає підстави для висновку про те, що комісійна винагорода за обслуговування кредиту з 19 місяця по 120 місяць в розмірі 2,70 % від суми кредиту включає в себе плату за розрахунково касове обслуговування.
Суд погоджується з твердження позивача, що в умовах угоди про надання кредиту №500782304 та додатках до неї не зазначено, що саме входить в структуру плати за обслуговування кредиту, в тому числі не зазначено, чи включає в себе обслуговування кредиту плату за послуги банку, безоплатність яких передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Крім того, в підпункті (б) пункту 1 угоди про надання кредиту №500782304 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих Тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо.
Висновок про нікчемність положень кредитного договору, якими встановлена комісія за розрахунково-касове обслуговування кредиту, з посиланням на вищевказану постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, викладено у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) та від 31 серпня 2022 року у справі № 465/3228/19 (провадження 61-7553ск21).
Враховуючи наведене, можливо зробити висновок, що умови угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року, укладеної між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,70% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1183,77 грн щомісячно суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі умови є нікчемними.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року, в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,70% від загальної суми кредиту на день видачі, є нікчемними.
Разом з тим, до нікчемного правочину необхідно застосувати наслідки недійсності правочину, визначені у статті 216 ЦК України
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно з ч. 4,5 ст.216 ЦК України правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як вбачається з ч.1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, щодо нікчемності умов Угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 2,70% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1183,77 грн щомісячно, та підлягають застосуванню правові наслідки виконання нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів за угодою про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року на користь позивача у розмірі 4735,08 грн відповідно до платежів від 22 лютого 2025 року, 22 березня 2025 року, 22 квітня 2025 року, 22 травня 2025 року, які були протиправно спрямовані відповідачем на погашення комісійної винагороди за обслуговування кредиту , а отже позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.
Керуючись ст. 247, 263-265, 273, 280-281 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживачів - задовольнити.
Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину щодо умов Угоди про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року в частині встановлення та утримання комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) та стягнути з акціонерного товариства «СЕНС БАНК» надмірно сплачені кошти за угодою про надання кредиту №500782304 від 22 липня 2023 року, що були ним спрямовані на погашення комісійної винагороди за обслуговування кредиту (РКО) у розмірі 4735 (чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) грн 08 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чапаєво Кегичівського району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
Суддя Н.М. Куст