справа № 1416/4067/12
провадження №4-с/489/42/25
УХВАЛА

19 листопада 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльністю посадових осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про незнання арешту з майна, скасування арешту і зобов`язання винити певні дії

встановив:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Корець С.В., звернулася до суду зі скаргою в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з її майна;

- скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 13.06.2014 в межах виконавчого провадження № 40348710 на її майно;

- зобов`язати державного виконавця або іншу уповноважену посадову особу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування арешту майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне їй, накладений постановою державного виконавця від 13.06.2014 у виконавчому провадженні № 40348710 та припинення дії обтяження № 6034396.

В обґрунтування скарги вказано, що відповідно до інформаційної довідки № 442775301 від 09.09.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: з параметрами пошуку «фізична особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 » стало відомо про наявність запису про обтяження: № 6034396 зареєстрованого 17.06.2014 державним реєстратором Мардзявко Т.С., Миколаївське міське управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 40348710, виданої 13.06.2014 головним державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Чмих Л.В.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; суб`єкт обтяження: Ленінський відділ ДВС Миколаївського міського управління юстиції, ; особа майно якої обтяжується: ОСОБА_4 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Також містяться відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно про наявність права власності суб`єкта оскарження на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 148 від 28.01.2008 посвідченого приватним нотаріусом Сіряковою О. В.

При зверненні до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування арешту, стало відомо про те, що відповідно до інформації Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса), який є правонаступником Ленінського ВДВС ММУЮ, та даними АСВП, дійсно у відділі ДВС перебувало на виконанні виконавче провадження № 40348710 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2275 виданого 15.10.2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості по кредитному договору № 1405/0108/45-003 від 28.01.2008 року, яка складається з заборгованості по кредиту 27921,01 дол. США, відсотків 5471,75 дол. США, пені 779,19 дол. США, що в загальній сумі складає 34 171,95 дол. США, що у еквіваленті становить 272 962,12 грн; яке 25.06.2014 було завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV). Також в межах зазначеного провадження 13.06.2014 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Однак на даний час відсутні правові підстави зняття або скасування застосованого обтяження.

Разом з тим, заборгованість за кредитним договором № 1405/0108/45-003 від 28.01.2008, який дійсно укладала скаржник, на підставі договору факторингу № 15 від 28.11.2013 набуло право вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі ТОВ «ФК «Вектор Плюс»).

09.07.2013 між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ОСОБА_3 був укладений договір №1405/0108/45-003/07, відповідно до якого його сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань за кредитним договором №1405/0108/45-003 від 28.01.2008 шляхом передачі боржником відступної у розмірі 146340,00 грн. та перерахування коштів в безготівковій формі на рахунок кредитора. Згідно платіжного доручення № 448232 від 22.07.2013 ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_4 , перерахувала на обумовлений рахунок кредитора ТОВ «ФК «Вектор Плюс» грошові кошти в сумі 146340,00 грн.

22.07.2013 ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 уклали нотаріальний договір купівлі-продажу № 390 однокімнатної квартири в АДРЕСА_1 за ціною 51765,00 грн. В пункті 1.4 вказаного договору зазначено про відсутність будь-яких обтяжень, податкової застави та реєстрації іпотек, тощо станом на 22.07.2013. Також сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру.

Вказані обставини свідчать про необізнаність скаржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, за яким би вона була боржником, та вільного розпорядження належного їй майна, яке раніше перебувало у іпотеці.

Крім того, виконавчий лист стягувачу був повернутий 25.06.2014, повторного пред`явити його до виконання стягувач, за правилами Закону № 606-XIV, міг упродовж року, але цього не зробив та станом на 2025 рік, тобто на час звернення скаржника до суду, виконавчий лист повторно до виконання не пред`являвся.

Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП) відсутня інформація щодо наявності відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2275, виданого 15.10.2012 Ленінським районним судом міста Миколаєва та виконавчих проваджень щодо стягнення з ОСОБА_8 виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, пов`язаних з виконанням цього виконавчого документу.

Оскільки виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_3 із червня 2014 року повторно до виконання не пред`являвся; стягувач або його правонаступник не ініціював продовження виконавчих дій; визначений законом строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплинув у 2005 році і за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень питання про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа не вирішувалося, можливо дійти обґрунтованого висновку проте, що збереження упродовж понад 10 років після повернення виконавчого листа арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання рішення, є невиправданим втручанням у права ОСОБА_8 на мирне володіння майном.

У відзиві на скаргу, яка надійшла до суду через систему «Електронний суд» 02.10.2025 Інгульський відділ державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі Інгульський ВДВС) в задоволенні скарги просило відмовити, так як з огляду на норми Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016), у разі повернення виконавчого документа стягувачу, підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 наведеного Закону, зняття арешту з майна боржника не передбачено.

Крім того, стягувачем у виконавчому листі № 2/1416/2275, виданим 15.10.2012 Ленінським районним судом міста Миколаєва, зазначено ПАТ «Сведбанк» та будь-яких доказів виконання рішення суду перед стягувачем боржник не надала.

Будь-які інші фізичні або юридичні особи, які не є стягувачем за виконавчим документом та за відсутності ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому документі або виконавчому провадженні, не можуть підтвердити повне або часткове виконання рішення суду боржником.

Щодо пропуску строку на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання то таке пред`явлення є правом стягувача, а пропущений строк може бути поновлено судом за його клопотанням та підтвердження поважності пропуску такого строку.

Безпідставними є посилання скаржника і на невиправдане втручання у її право володіння на мирне володіння своїм майном.

Тому з урахування наведеного, скаржник не довела незаконності накладеного арешту та неправомірності посадових осіб Інгульського ВДВС щодо не зняття арешту з майна та, як наслідок, необхідності скасування такого арешту.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17.09.2025 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 07.10.2025, за заявою представника скаржника, до участі у справі в якості заінтересованої особи ТОВ «ФК «Вектор Плюс», в якого витребувано докази набуття прави вимоги за кредитним договором №1405/0108/45-003 від 28.01.2008 та докази наявності/відсутності заборгованості по ньому.

У судове засідання, призначене на 19.11.2025, учасники справи не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги. Крім того боржник, правонаступник стягувача та Інгульський ВДВС свої доводи та заперечення щодо вимог скарги, виклали в письмових заявах.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів скарги та цивільної справи встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.09.2012 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість по кредитному договору № 1405/0180/45-003 від 28.01.2008, яка складається із 27921,01 дол. США заборгованості по кредиту, 5471,75 дол.США заборгованості по відсотках та 779,19 дол. США пені, що в загальній сумі складає 34171,95 дол.США та у еквіваленті становить 272962,12 грн. Стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» судовий збір в сумі 2729,62 грн.

Отриманий виконавчий лист стягувач пред`явив до примусового виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, правонаступником якого є Інгульський ВДВС.

Згідно даних АСВП, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1416/2275, виданого 15.10.2012 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості по кредитному договору № 1405/0108/45-003 від 28.01.2008 року, було відкрито 24.10.2013.

Вказане виконавче провадження постановою від 02.11.2013 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 44385113, до якого входило виконавче провадження № 40348850 із виконання виконавчого листа №2/1416/2275 про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Сведбанк» судового збору в сумі 2729,62 грн.

13.06.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця від 25.06.2014 зведене виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

На теперішній час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне зареєстроване обтяження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_8 , накладене згідно постанови державного виконавця від 13.06.2014 у виконавчому провадженні 40348710 (номер запису про обтяження: 6034396 (спеціальний розділ).

Доказів повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання суду не надано та таке не підтверджується відомостями АСВП.

У ході розгляду скарги встановлено, що відповідно договору факторингу № 15 від 28.11.2012, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право вимоги заборгованості по кредитному договору № 1405/0180/45-003 від 28.01.2008, позичальником по якому є ОСОБА_8 , на загальну суму боргу 40364,86 дол.США.

09.07.2013 між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ОСОБА_8 , інтереси якої по довіреності представляла ОСОБА_6 , укладено договір № 1405/0108/45-003/07 про припинення зобов`язання переданням відступного.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, його сторони дійшли згоди про припинення первісних зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитному договору № 1405/0180/45-003 від 28.01.2008, із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору відступного не пізніше 26.07.2013. Станом на 09.07.2013 загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором складає 40364,86 дол. США.

Згідно пункту 1.2 договору, відступним є грошові кошти у розмірі 18000,00 дол. США, що за середньозваженим курсом на міжбанківському ринку станом на 03.07.2013 дорівнює 146340,00 грн., які боржник зобов`язується передати кредитору до 26.07.2013.

Кошти згідно договору № 1405/0108/45-003/07 від 09.07.2013 в розмірі 146340,00 грн. перераховані новому кредитору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» платіжним дорученням №448232 від 22.07.2013.

Таким чином, ОСОБА_3 виконала повністю свої зобов`язання перед кредитором та погасила заборгованість по кредитному договору № 1405/0180/45-003 від 28.01.2008 на умовах узгоджених його сторонами.

Нотаріальним договором купівлі-продажу від 22.07.2013 підтверджується відчуження ОСОБА_4 покупцю ОСОБА_7 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала продавцю ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.01.2008 та зареєстрованого в реєстрі за № 148.

На момент відчуження квартири, обтяження в державному реєстрі були відсутні (пункт 1.4 договору).

Залучене до участі у справі ТОВ «ФК «Вектор Плюс» довідкою від 03.11.2025 № 91/512224/2005 підтвердило, що станом на 03.11.2025 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1405/0108/45-003 від 28.01.2008, відсутня перед ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у зв`язку із укладенням договору про припинення зобов`язання переданням відступного № 1405/0108/45-003/07 від 09.07.2013, укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ОСОБА_6 .

Таким чином, дослідженими судом доказами підтверджується, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі договору факторингу № 15 від 28.11.2012 є новим кредитором, після ПАТ «Сведбанк», та набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 1405/0108/45-003 від 28.01.2008 до позичальника ОСОБА_8 , яка була стягнута заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.09.2012 у справі 2-1416/2275/12.

Також встановлено, що заборгованість по вказаному кредитному договору повністю погашена скаржником 22.07.2013 шляхом перерахування новому кредитору - ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступного в розмірі 18000,00 дол.США, що еквівалентно 146340,00 грн.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На час прийняття державним виконавцем постанови від 13.06.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 25.06.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу спірні правовідносини були врегульовані Законом України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Згідно зі статтею 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Судом встановлено, що виконавчий документу було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закон № 606-XIV з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Разом з тим, до повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Сведбанк» право вимоги за кредитним договором, заборгованість по якому стягнута в судовому порядку, первісний кредитор уступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке в свою чергу, як новий кредитор, та боржник ОСОБА_8 узгодили умови щодо погашення заборгованості шляхом припинення зобов`язання переданням відступного в сумі 146340,00 грн., що оформили договором від 09.07.2013.

Згідно частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями частини першої статті 600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Виконання договору про припинення зобов`язання переданням відступного підтверджується платіжним дорученням № 448232 від 22.07.2013 та довідкою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 03.11.2025 № 91/512224/205.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором, заборгованість по якому стягнута в судовому порядку, на дату винесення державним виконавцем як постанов про арешт майна боржника і повернення виконавчого документа стягувачу були припинені у зв`язку із виконанням зобов`язань боржником.

Доказів того, що стягувач повідомляв державного виконавця про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором, стягнення якої здійснено в судовому порядку, а виданий відповідно до рішення суду виконавчий лист перебував на примусовому виконанні (ВП № 40348710), в ході здійснення якого новий кредитор та боржник дійшли згоди про припинення зобов`язання, матеріали справи не містять.

Отже накладаючи арешт на майно боржника та в подальшому повертаючи документ стягувачу без скасування арешту державний виконавець діяла відповідно до положень Закону № 606-XIV.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги шляхом скасування арешту, накладеного постановою державного виконавця від 14.06.2014 у межах виконавчого провадження № 40348710 та зобов`язання уповноваженої особи Інгульського ВДВС внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування арешту та заборони на його відчуження і припинення обтяження № 6034396.

Щодо доводів представника Інгульського ВДВС про те, що будь-які інші фізичні або юридичні особи, які не є стягувачем за виконавчим документом та за відсутності ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому документі або виконавчому провадженні, не можуть підтвердити повне або часткове виконання рішення суду боржником, суд вважає їх безпідставними. Оскільки, відсутність ухвали про заміну стягувача, при припиненому боржником зобов`язанні перед кредитором, після стягнення заборгованості в судовому порядку, не може порушувати прав та інтересів такого боржника.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_1 постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.06.2014 в межах виконавчого провадження № 40348710.

Зобов`язати уповноважену посадову особу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування арешту майна боржника та заборону його відчуження на все майно належне ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 13.06.2014 у виконавчому провадженні № 40348710 та припинення дії обтяження № 6034396.

У іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.11.2025.

Суддя І.В. Коваленко