Дата документу 17.11.2025
Справа № 334/3110/25
Провадження № 2/334/2164/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Коломаренко К.А., за участю секретаря судового засідання Цілінко А.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів,

за участі: представника позивача - Шустер О.В. (в порядку самопредставництва), відповідача - ОСОБА_2 (особисто), -

встановила:

18 квітня 2025 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить:

-відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав;

-відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення його батьківських прав;

-стягнути з громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову;

-стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі мають малолітню доньку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 25.02.2025 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах (до цього перебувала на обліку з 29.04.2022 року). 12.02.2025 відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР отримано повідомлення НКП «МДЛ № 5» ЗМР про те, що 12.02.2025 року до лікарні була доставлена дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. 11.02.2025 року ввечері мати та батько вживали алкогольні напої, сусіди викликали поліцію через те, що родина поводила себе дуже гучно та заважала іншим громадянам відпочивати. Приблизно о 21:00 приїхала поліція за викликом сусідів та вилучила дитину з родини згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку дитину влаштовано до КНП «МДЛ № 5» ЗМР на повне державне забезпечення до вирішення її подальшої долі. Батьків було доставлено в наркологічну лікарню для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, виявлено, що громадяни перебували в стані алкогольного сп`яніння. 12.02.2025 спеціалісти також отримали повідомлення про вчинення насилля над малолітньою дитиною її батьками. Спільно з мобільною бригадою ЗМЦСС було відвідано родину за місцем їх мешкання: АДРЕСА_1 та з`ясовано, що поліція вилучила малолітню дитину з родини та влаштувала її в лікарню на повне державне забезпечення. Батьків дитини вдома не було, спеціалісти залишили запрошення з`явитися до відділу служби. 13.02.2025 до відділу служби прийшла гр. ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду, відібрано письмове пояснення. Жінці надано консультацію щодо повернення дитини у сім`ю та необхідний для цього пакет документів. Того ж дня до відділу служби зателефонував комендант гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та повідомив, що родина не сплатила за проживання в житлі яке винаймає (ще з січня) та родина того ж дня буде виселена. 11.03.2025 року до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з питання тимчасового влаштування малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в її родину. Жінка пояснила, що знала родину ОСОБА_5 коли вони винаймали неподалік від неї квартиру, іноді допомагала родині дивитися за дитиною коли батьки на деякий час залишали її одну та йшли в невідомому напрямку (часто поверталися з запахом алкоголю). Оскільки між малолітньою дівчинкою та жінкою склалися близькі стосунки, відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 11.03.2025 № 1084 малолітню ОСОБА_6 було тимчасово влаштовано в родину - гр. ОСОБА_4 . Станом на теперішній час гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 з заявою до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо повернення малолітньої доньки в родину не зверталися, місце фактичного мешкання батьків невідоме, громадяни мігрують по території України, дитиною не опікуються. Мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрації у м. Запоріжжі та області не має, фактично мешкала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією офіційного веб-порталу судової влади України відносно гр. ОСОБА_2 було прийнято наступні рішення: 1) 27.07.2015 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 333/3993/15-ц) жінка позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина; 22.09.2020 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/2284/20) жінка позбавлена батьківських прав відносно двох малолітніх дітей (доньки та сина); 21.02.2020 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/331/20) мати визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.; 21.02.2025 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя (ц/с № 334/1406/25) жінка притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та застосоване до неї адміністративне стягнення у виді попередження. Батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстрації у м. Запоріжжі та області не має, фактично мешкав разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією офіційного веб-порталу судової влади України відносно гр. ОСОБА_3 було прийнято наступні рішення: 01.06.2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу (к/с № 1-27/11/0408) притягався за ч. 2 ст. 307 КК України «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів». Батьки неналежним чином виконують батьківські обов`язки відносно дитини, а саме: не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання малолітньої доньки, фактично самоусунулися від виконання батьківських обов`язків відносно доньки, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

18.04.2025 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів у справі.

02.05.2025 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 , згідно якої, за відомостями Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня.

02.05.2025 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 у справі, згідно якої, за відомостями Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 05.08.2020 року по 11.02.2021 року. Станом на теперішній час місце проживання вищезазначеної особи в місті Запоріжжі не зареєстровано.

На підставі Закону України № 4273-IX від 26.02.2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», який набрав чинності 25.04.2025 року, відбулася зміна найменування Ленінського районного суду міста Запоріжжя на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору.

03.06.2025 року до суду від начальника відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копію пояснень ОСОБА_7 від 29.05.2025 року щодо родини ОСОБА_8 ; копії паспортних даних ОСОБА_7 ; копію пояснень ОСОБА_9 від 29.05.2025 року щодо родини ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 17.07.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

20.10.2025 року 29.10.2025 року, 05.11.2025 року від Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, рішення просять прийняти на розсуд суду. Зазначено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису №161 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 31.03.2022 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державна реєстрація народження поведена відповідно до статті 126 Сімейного Кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 позов просила задовольнити у повному обсязі та долучити до матеріалів справи фотознімки малолітньої дитини ОСОБА_1 , які зроблені відразу після вилучення дитини, а також які зроблені після перебування дитини в родині гр. ОСОБА_4 (до якої дитину тимчасово влаштовано), з яких вбачається, що життя дитини налагодилось, вона набрала вагу та щаслива в новій родині.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 на запитання скільки всього в неї дітей надала відповідь, що не пам`ятає їх кількість та пояснила, що в день, коли забрали дитину, вона була у подруги в гостях на дні народженні, випивали алкогольні напої, дитина гуляла. Коли вони лягли спати, то почули стук у двері, стукали працівники поліції та швидка медична допомога, які пізніше повідомили, що надійшла скарга на крики та дитину зараз заберуть. Після того як доньку забрали, вона їздила до неї в лікарню. Вказала, що проти позову не заперечує, наразі вона вже почала виправлятись та буде далі намагатись налагодити спосіб життя, щоб через один рік повернути дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить конверт, які повернулися на адресу суду 27.10.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету. Матеріали справи містять заяви представника про розгляд справи без його участі, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України (далі - СК) суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Співвідповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26.03.2025 року (а.с.6), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 (реєстраційний номер 143531110) (а.с.7-8), а також листом Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі № 605/21.14-24 від 13.04.2022 року (а.с.9).

Згідно листа Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР №48803-02 від 17.02.2022 року, 11.02.2022 року до Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР від КЗ «Пологовий будинок №4» ЗМР надійшла інформація про громадянку ОСОБА_2 , 1988 року народження. За інформацією медичного персоналу гр. ОСОБА_2 вагітна (36 тижнів), госпіталізована за направленням дільничного лікаря, не в змозі надати достовірну та точну інформацію про кількість вагітностей та народжених дітей. 11.02.2022 року спеціалістом Центру здійснено відвідування гр. ОСОБА_2 в КЗ «Пологовий будинок №4» ЗМР. ОСОБА_2 повідомила точну адресу фактичного проживання та запевнила, що не має наміру відмовлятись від дитини, а також повідомила, що має намір відновлювати батьківські права на старших дітей. З ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо відповідального ставлення до власного здоров`я, потреби дотримуватись здорового способу життя (а.с.17).

Згідно листа Відділу по Комунарському району Служби (управління) у справах дітей ЗМР №07-08/104 від 05.02.2024 року, спеціалістами відділу було здійснено декілька виходів за адресою проживання малолітньої разом з батьками: АДРЕСА_3 . Жодного разу двері ніхто не відчинив, на залишені виклики до відділу ніхто не звернувся. Також на вказаний у листі номер контактного телефону ніхто не відповів. Зважаючи на викладене, підтвердити факт проживання малолітньої за вищевказаною адресою та вирішити питання щодо доцільності постановки на облік до відділу не вбачається можливим (а.с.19)

Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб Запорізької міської ради №480/03-02 від 20.02.2025 року, до Запорізького міського центру соціальних служб Запорізької міської ради надійшов лист від відділу по Дніпровському району С(у)СД щодо взяття на облік дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виховується в сім`ї, що опинилась у складних життєвих обставинах, адреса проживання родини: АДРЕСА_1 . 18.02.2025 року фахівцем із соціальної роботи та практичним психологом ВСР по Дніпровському району було здійснено вихід з метою оцінки потреб родини та з`ясування обставин. Відвідування не відбулось у зв`язку з тим, що вдома нікого не було, або двері не відчинили навмисно. Для родини було залишено повідомлення з контактами спеціалістів Центру, проте до сьогодні зворотного зв`язку не було. Зі слів сусідки, мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зловживають алкогольними напоями. Мати напоїла алкоголем дитину, через що дівчинка потрапила до лікарні з отруєнням. Батьки в квартирі створили антисанітарні умови, дитина часто хворіє, не отримує належного батьківського догляду. Наразі спеціалісти не мають змоги здійснити оцінку потреб родини (а.с.24).

Як вбачається з листа Управління соціальної підтримки населення Департаменту соціального захисту населення ЗМР №01.01-08/177 від 25.02.2025 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в в управлінні з 01.02.2022 року як одержувач допомоги при народженні дитини. Відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751, ОСОБА_11 призначена допомога при народженні дитини на період з 01.02.2022 року по 28.02.2022 року у розмірі 10 320,00 гривень, з 01.03.2022 року по 28.02.2025 року у розмірі 860 грн на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виплата допомоги зупинена з 01.03.2025 року у зв`язку з закінченням терміну призначення. ОСОБА_3 не перебуває на обліку в управлінні та не одержує ніяких видів допомог (а.с.25).

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг ЗМР та витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають зареєстрованого місця проживання. (а.с.14,16).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, ОСОБА_2 була зареєстрована у Шевченківському районі м. Запоріжжя, проте знята з реєстрації у зв`язку із закінченням строку дії договору, на теперішній час місце реєстрації відсутнє (а.с.15).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_12 , наданих начальнику Відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 26.12.2022 року, ОСОБА_13 / ОСОБА_2 напідпитку гуляє з малолітньою донькою ОСОБА_14 . ОСОБА_15 брудна, не чесана, дитина і коляска брудні. Вона віддає ОСОБА_15 чисті речі, але не бачила, щоб ОСОБА_15 їх вдягала. ОСОБА_12 часто дає дитині продукти, бо боїться, що дитина не кормлена, водить дитину з собою по «наливайкам». Просить проконтролювати умови по місту проживання дитини (а.с.18).

ОСОБА_7 в своїх письмових поясненнях, наданих начальнику Відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, зазначила, що ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, випиває кожного дня, ходить п`яна, дитина голодна, за дитиною не доглядає ані батько ОСОБА_16 , ані мати ОСОБА_15 (а.с.45).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_9 , наданих начальнику Відділу по Дніпровському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_2 ходить в нетверезому стані з дитиною по «наливайкам», дитина роздягнена, без шапки, голодна, грязна, без нагляду. Батько ОСОБА_17 також перебував в нетверезому стані поруч з дитиною і матір`ю. Батьки разом зловживають спритними напоями, не мають постійного місця проживання (а.с.48).

Згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.20.2025 року, 12.02.2025 року до НКП «МДЛ № 5» ЗМР була доставлена дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайдена під час відпрацювання виклику, на повне державне забезпечення до вирішення її подальшої долі (а.с.20).

Батьків було доставлено в наркологічну лікарню для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з висновком, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, виявлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується Висновками КНП «ОКЗзНПД та СЗХ» ЗОР №1028 та №1029 від 12.02.2025 року (а.с.21-22)

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 17.04.2025 № 17.01/01-27/334 орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітню дитину ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав (а.с.27-29).

Наказом Заступника начальника служби (управління) у справах дітей ЗМР №1084 від 11.03.2025 року тимчасово влашовано малолітню ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в родину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до прийняття рішення про її влаштування (а.с.26).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України зазначено про необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За змістом статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону № 2402-III держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом частини першої статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Суд вважає, що позивачем доведений той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неналежним чином ставляться до життя та здоров`я малолітньої доньки, не створили належних умов для її проживання та виховання, у найкращих інтересах малолітньої дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі поки батьки не виправляться.

При цьому суд враховує, що відповідачі не мають постійного місця проживання та роботи.

Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам малолітньої дитини.

Що стосується твердження відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона стала на шлях виправлення, та буде намагатись повернути дитину через рік, то суд вважає, що дані дії є позитивними, але на даний час недостатніми. При цьому суд враховує те, що відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти відібрання у неї доньки не заперечувала.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині відібрання дитини від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав.

Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою статті 12 Закону № 2402-III передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 у розмірі по частині від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі по 1 211,20 гривень з кожного за задоволені позовні вимогі про стягнення аліментів на утримання доньки.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення його батьківських прав.

Стягнути з громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову;

Стягнути з громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя: Коломаренко К. А.