ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

м. Черкаси

Справа № 698/363/25
Провадження № 22-ц/821/1770/25
Категорія: 331030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Дмитренко В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Н. В., Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Калинопільського районного суду Черкаської області від 16 липня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Вечірко Н. В., Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з заявою, в якій з урахуванням уточненої заяви просила оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кайтанівка Звенигородського району Черкаської області, жителя с. Кайтанівка Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, померлим. Визначити дату смерті 09 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце смерті - село Новогригорівка Миколаївський район Миколаївська область.

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_4 є рідним батьком її доньки ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 був мобілізований до Збройних Сил України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації та проходив військову службу в десятій запасній роті військовій частині НОМЕР_1 .

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 09 год. 00 хв. поблизу населеного пункту Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області під час артилерійського та танкового обстрілів противника молодший сержант ОСОБА_4 загинув, що підтверджується матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 .

Вказувала, що станом на 29.04.2025 місце перебування ОСОБА_4 невідоме.

Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідно заявниці з метою оформлення спадщини та відповідних виплат, та допомог у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинопільського районного суду Черкаської області від 16.07.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено. Оголошено померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Кайтанівка Звенигородського району Черкаської області, жителя с. Кайтанівка Звенигородського району Черкаської області, військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч № НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд вважав наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності та взаємозв`язку, належними, допустимими, достовірними та достатніми для задоволення заяви про оголошення ОСОБА_4 , військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч № НОМЕР_1 ) померлим, оскільки зазначені в акті про настання смерті від 08.05.2022 події щодо зруйнування будинку в АДРЕСА_1 внаслідок двох прямих влучань в будинок з танку та третього влучного попадання у будинок, імовірно запалювальною міною 120 мм міномета противника, що сталися 08.05.2022, загрожували йому смертю та дали підстави припускати його ймовірну загибель під час перебування у підвалі цього будинку.

При цьому, суд критично сприйняв доводи представника Міністерства оборони України щодо застосування ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до наказу № 376 від 28.02.2025), територією активних бойових дій була територія населеного пункту Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади з 02.04.2022 по 11.11.2022.

Отже, саме з 11.11.2022, на думку суду першої інстанції, має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на території населеного пункту Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади.

Суд вказав, що заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 30.04.2025. Тож як на момент звернення заявниці до суду з такою заявою, так і на час розгляду справи по суті сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому ч. 2 ст.46 ЦК України, а саме від дня закінчення активних бойових дій на території населеного пункту Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_4 був встановлений службовим розслідуванням як 08.05.2022, суд вважав за необхідне оголосити його померлим із вказаної дати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 16.07.2025, а заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до наказу № 376 від 28.02.2025), територією активних бойових дій була територія населеного пункту Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади з 02.04.2022 по 11.11.2022.

Скаржник зазначив, шо після закінчення воєнних дій сторони повертатимуть одна одній військовополонених, нададуть доступ до місць бойових дій для проведення пошукових робіт тощо. І якщо протягом шести місяців від дати закінчення бойових дій полонений не повернувся та інші відомості про особу відсутні, лише тоді є підстави звертатися до суду відповідно до другого речення ч. 2 ст. 46 ЦК України.

В апеляційній скарзі вказує, що відлік строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися з дня закінчення воєнних дій.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано думку матері ОСОБА_4 ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, оскільки вважає, що її син є живим.

Відзив на апеляційну скаргу

24.09.2025 через засоби поштового зв`язку на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення.

У відзиві зазначається, що при прийнятті рішення судом першої інстанції були застосовані правові висновки Верховного Суду, які були прийняті під час розгляду справи № 755/11021/22.

Вказує, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності.

Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду врахувала, що приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасування воєнного стану в Україні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Катеринопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 05.02.2019, актовий запис № 8, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 90, на підставі витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 87, вважати таким, що прибув у службове відрядження з метою підвищення боєготовності військової частини НОМЕР_3 , 05.04.2022 до окремого розпорядження солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , військовослужбовця запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Зарахувати на продовольче забезпечення за каталогом з 06.04.2022 (а.с. 33).

Відповідно до витягу з журналу бойових дій в/ч НОМЕР_3 інв. № 1т від 24.02.2022 з 24 лютого по 10 липня 2022 року, встановлено, що 08.05 2022 противник розпочав артилерійський обстріл НОМЕР_4 мпр населеного пункту Новогригорівка з застосуванням САУ 150 мм та міномету 120 мм. В результаті артилерійського обстрілу противником, зокрема, безвісти пропав солдат ОСОБА_4 (а.с. 28).

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.05.2022 № 125, на підставі рапорту старшого лейтенанта ОСОБА_6 (вх. № 75/385 від 08.05.2022), солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , військовослужбовця запасної роти в/ч НОМЕР_1 , в зв`язку з невідомим місцем перебування, вважати таким, що зник безвісти під час захисту Батьківщини, виключити з продовольчого забезпечення з 09.05.2022, до повернення у розташування частини (а.с. 34).

Згідно з Актом про настання смерті від 08.05.2022, складеним командиром 2 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_3 старшим лейтенантом ОСОБА_7 , сержантом із матеріального забезпечення 2 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_3 старшим солдатом ОСОБА_8 та старшим бойовим медиком 2 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_3 сержантом ОСОБА_9 , які засвідчили, що ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 10 годині 40 хвилин солдат ОСОБА_4 загинув за наступних обставин: ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно 9:00 у с. Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, почався артилерійський обстріл з 120 мм мінометів противника та танків противника, після чого пролунала команда «НОРА» і солдат ОСОБА_4 разом з іншими військовослужбовцями заховалися до підвалу будинку, який був їх постійним сховищем під час обстрілів. Через 20 хв. після початку обстрілу, було два прямих влучання в будинок з танку, а приблизно через 50 хв., було третє влучне попадання у будинок, імовірно запалювальною міною 120 мм міномета противника, внаслідок чого дах будинку був завалений і відбувалася масивна пожежа, від якої весь будинок був охоплений вогнем, а військовослужбовці, які перебували у підвалі, серед яких був і солдат ОСОБА_4 , вже не мали змоги самостійно вибратися з підвалу. Після того, як температура знизилася, і з`явилася фізична можливість зайти до будинку, то вони виявили, що всі, хто був у будинку та підвалі будинку, в тому числі і солдат ОСОБА_4 загинули (а.с. 35-36).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.09.2022 № 237 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 , сержанта резерву 10 запасної роти в/ч НОМЕР_1 . Виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткові види грошового забезпечення здійснити ОСОБА_2 (а.с. 13).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 12.03.2023 № 438 призначено проведення службового розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти внаслідок артилерійського обстрілу, що відбувся 08.05.2022 у с. Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 та в/ч НОМЕР_3 , зокрема, молодшого сержанта ОСОБА_4 (а.с. 26).

Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_10 , солдат резерву десятої запасної роти в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісти 08.05.2022 під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини (а.с. 19-25).

Службовим розслідуванням встановлено, що 08.05.2022 приблизно 9:00 у с. Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області, почався артилерійський обстріл з НОМЕР_5 мм мінометів противника та танків противника, після чого пролунала команда «НОРА» і військовослужбовці в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_1 , зокрема і солдат резерву десятої запасної роти в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 заховалися до підвалу будинку, який був їх постійним сховищем під час обстрілів. Через 20 хв. після початку обстрілу, було два прямих влучання в будинок з танку, а приблизно через 50 хв., було третє влучне попадання у будинок, імовірно запалювальною міною 120 мм міномета противника, внаслідок чого дах будинку був завалений і відбулася масивна пожежа, від якої весь будинок був охоплений вогнем, а військовослужбовці, які перебували у підвалі, вже не мали змоги самостійно вибратися з підвалу. Після того, як температура знизилася, і з`явилася фізична можливість зайти до будинку, було виявлено, що всі хто був у будинку та підвалі будинку загинули. Виходячи з фактів встановлених під час проведення службового розслідування, вина солдата резерву десятої запасної роти в/ч НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_4 в обставинах, що призвели до його зникнення безвісти відсутня, оскільки причиною його зникнення безвісти є ворожий артилерійський обстріл і чисельні та інтенсивні танкові обстріли. Службове розслідування вважати завершеним.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.04.2023 № 440 солдат резерву десятої запасної роти в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісти 08.05.2022 під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини (а.с. 37-39).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024 № 940/32231 молодший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно в період з 25.03.2022 по 05.04.2022, з 05.04.2022 по 08.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в м. Миколаїв Миколаївської області (а.с. 12).

Відповідно до листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 27.06.2025 № 222/КШ/16477 повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони Російської Федерації про перебування ОСОБА_4 у полоні, стану його здоров`я та місця утримання не надходило (а.с. 105).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

04.11.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд апеляційної скарги без її участі. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України повністю підтримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Замковенка В. М., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції від 16.07.2025 відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України установлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19-ц, від 08.02.2024 у справі № 148/1207/22.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця в заяві вказує, що метою оголошення померлим ОСОБА_4 є оформлення спадщини та відповідних виплат і допомог у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 приблизно о 09 год. 00 хв. поблизу населеного пункту Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області під час артилерійського та танкового обстрілів противника молодший сержант ОСОБА_4 загинув, що підтверджується матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 . Там він приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 24.07.2024 № 940/32231.

За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII:

- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Частина 2 ст. 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).

У постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.

Так, с. Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області з 02 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року була територією бойових дій.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 30 квітня 2025 року. На момент звернення заявниці до суду з такою заявою, так і на час постановлення судом першої інстанції рішення по суті сплинув шестимісячний строк, встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, а саме, як виснувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22, від дня закінчення бойових дій на території с. Новогригорівка Шевченківської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що саме з 11.11.2022 має обраховуватися початок шестимісячного строку та, на думку колегії суддів, вірно встановив, що день вірогідної смерті ОСОБА_4 був встановлений службовим розслідуванням як 08.05.2022.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проаналізувавши наявні докази у справі у їх сукупності та норми права, які регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 підлягала задоволенню в повному обсязі.

При цьому, задоволення заяви має для ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації спадкових прав та отримання соціальних гарантій, згідно із чинним законодавством України.

Отже, доводи Міністерства оборони України про те, що строк шість місяців, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, має рахуватись з моменту закінчення воєнних дій, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.

Щодо доводу апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції думки ОСОБА_2 про те, що її син живий, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти, зокрема і солдата резерву десятої запасної роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_4 , вказані обставини, які із достатньою вірогідністю підтверджують загибель ОСОБА_4 08.05.2022 приблизно 9:00 у с. Новогригорівка Миколаївського району Миколаївської області під час артилерійського та танкового обстрілу противника.

Будь-яких доказів чи даних на підтвердження того, що ОСОБА_4 на час розгляду даної заяви є живим, як скаржником, так і іншими заінтересованими особами, до суду не надано.

Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надавши належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Калинопільського районного суду Черкаської області від 16 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков