Справа № 178/1661/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Кринички цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Касицька Людмила Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

У С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з цією заявою та її представниця суду пояснила, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 липня 1972 року Новгородською селищною радою міста Дзержинська Донецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10 жовтня 2011 року. Після смерті ОСОБА_2 , його дружина (мати заявниці) ОСОБА_3 , потребувала постійної допомоги через похилий вік та скаржилась на погане самопочуття. Внаслідок чого, у 2015 році заявниця разом зі своїм чоловіком та молодшим сином переїхали на постійне місце проживання до будинку її матері, який розташований по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 11 серпня 2020 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області. Після смерті ОСОБА_3 , у 2022 році, заявниця разом зі своєю родиною вимушені були переїхати на нове місце мешкання, що по АДРЕСА_2 . При зверненні до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, заявниці було відмовлено. Тому, з урахуванням викладеного, заявниця звернулась до суд та просить встановити факт, що вона фактично проживала з 2015 року разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт проживання ОСОБА_1 разом з її матір`ю - ОСОБА_3 з 2015 року до 10 серпня 2020 року, які проживали по АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_5 достовірно свідчить суду, що ОСОБА_1 зі своїм чоловіком з 2015 року постійно проживали з ОСОБА_3 матір`ю заявниці, до її смерті 2020 року; вели спільне господарство; здійснювали поховання ОСОБА_3 .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас ч. 1 ст. 5 ЦПК України зазначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 293 ЦПКУ країни передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України встановлений перелік фактів, що мають юридичне значення, які встановлюються у судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці ОСОБА_6 , свідків, судом встановлені такі фактичні обставини. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 липня 1972 року Новгородською селищною радою міста Дзержинська Донецької області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 10 жовтня 2011 року.

Після смерті ОСОБА_2 , його дружина (мати заявниці), ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1380, 05 липня 2012 року державним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори Донецької області Садановим О.В.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 11 серпня 2020 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області. ОСОБА_1 мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, ОСОБА_3 , з метою чого звернулась до нотаріальної контори, однак, отримала відмову.

Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином заявницею доведено, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, породжує для неї юридичні наслідки, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю на час відкриття спадщини, починаючи з 2015 року.

Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 з 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 листопада 2025 року.

Суддя: В. В. Берелет

р