Справа № 201/4997/24
Провадження № 4-с/201/50/2025
УХВАЛА

Іменем України

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Українського державного університету науки і технологій (заінтересовані особи державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворська Катерина Вікторівна, ОСОБА_1 ) про скасувати постанови державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, визнати дії державного виконавця неправомірними, зобов`язання державного виконавця здійснити примусове виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2024 по справі № 201/4997/24 задоволені позовні вимоги Українського державного університету науки і технологій (далі -Університет) до ОСОБА_1 про виселення.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , із зняттям її з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2024 р. по справі № 201/4997/24 без змін.

Судове рішення набрало законної сили 29.01.2025, однак досі не виконане.

13.03.2025 на виконання рішення Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська видано виконавчий лист.

02.04.2025 державним виконавцем Соборного ВДВС у місті Дніпрі Яворською К.В. відкрито виконавче провадження № 77676100 з примусового виконання виконавчого листа про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

21.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій за виконавчим листом, з якою представник позивача (стягувача) ознайомився в цей же день в АСВП. Тобто 21.08.2025 представник УДУНТ дізнався про порушення його прав внаслідок винесеної постанови.

Постанова аргументована тим, що 28.07.2025 за вх. № 32991/25-вх адвокатом Савком В.В. подано апеляційну скаргу на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 по справі № 201/4997/24 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд». Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.07.2025 по справі № 201/4997/24, провадження № 22-ц/803/9051/25 встановлено - Витребувати з Соборного районного суду м. Дніпра цивільну справу № 201/4997/24».

Заявник зазначає, що законодавством не передбачено відкладення проведення виконавчих дій з підстави подання стороною апеляційної скарги і витребування у суду справи, що є порушенням ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, просив:

скасувати постанову державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій щодо виконання судового рішення;

визнати дії виконавця щодо відкладення виконавчих дій неправомірними;

зобов`язати державного виконавця здійснити примусове виконання рішення суду в частині виселення відповідно до закону.

Заяви учасників процесу по суті скарги.

Від державного виконавця Соборного ВДВС заперечень на скаргу по суті не надходило.

Представники стягувача у судове засідання не з`явився, про місце дату і час розряду справи був повідомлений належним чином.

Від державного виконавця Соборного ВДВС надходила заява 16.10.2025 про відкладення розгляд скарги для ознайомлення із матеріалами справи, однак у судове засідання державний виконавець не з`явився, про місце дату і час розряду справи був повідомлений належним чином

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду скарги була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 05.09.2024 по справі № 201/4997/24, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2025, задоволені позовні вимоги Українського державного університету науки і технологій до ОСОБА_1 про виселення.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , із зняттям її з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

На примусовому виконанні у Соборному ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/4997/24 виданого 13.03.2025 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 (ВП № 77676100).

За даними підсистеми АСВП 02.04.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Поставною державного виконавця Соборного ВДВС від 21.08.2025 відкладено проведення виконавчих дій на підставі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Як вказано у постанові, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 року по справі №201/4997/24 провадження №4-с/201/33/2025 про зобов`язання державного виконавця здійснити опис майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі, здійснити інші заходи виконання рішення суду, встановлено: у задоволенні скарги Українського державного університету науки і технологій (заінтересовані особи державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Яворська Катерина Вікторівна, ОСОБА_1 ) про зобов`язання державного виконавця здійснити опис майна (за наявності) або скласти акт про відсутність майна у квартирі, здійснити інші заходи виконання рішення суду відмовити. 28.07.2025 року за вх.№32981/25-Вх адвокатом Савко Віталієм Вікторовичем було подано апеляційну скаргу на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 11.07.2025 року по справі №201/4997/24 через Єдину судову інформаційно- елекомунікаційну систему "Електронний суд". Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.07.2025 року по справі №201/4997/24, провадження №22-ц/803/9051/25 встановлено: Витребувати з Соборного районного суду м.Дніпра цивільну справу №201/4997/24. Відповідно вимог чинного законодавства, відкласти проведення виконавчих дій до вирішення питання по суті.

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Аналіз наведених положень закону дає підстави дійти висновку, що відкладення проведення виконавчих дій передбачено лише за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони позбавлені можливості скористатися правами, наданими Законом.

Винесення постанови про відкладення проведення виконавчих дій є правом державного виконавця та в межах його повноважень і обумовлюється наданою йому законом дискрецією у прийнятті рішень, але виходячи з фактичних обставин, що встановлені у кожному конкретному випадку при здійсненні примусових виконавчих дій.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 910/6104/21 викладений правовий висновок щодо застосування статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», який відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд має врахувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин: «8.37.Відповідно до положень статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову. 8.38. Аналіз положень наведеної норми дає підстави дійти висновку, що: по-перше, застосування цієї норми пов`язане з наявністю певних обставин та умов; по-друге, установлення та оцінювання таких обставин належить до повноважень державного виконавця і, які суд касаційної інстанції не може перебирати на себе».

На підставі наданих суду доказів, суд доходить висновку відсутність обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, оскільки законом не передбачено, що оскарження судового рішення, яке ухвалене не по суті справи, а у порядку його виконання, не перешкоджає проведенню виконавчих дій. Постанова державного виконавця не містить жодних мотивів щодо того, яким чином оскарження судового рішення перешкоджає подальшому проведенню виконавчих дій.

Отже, постанова про відкладення проведення виконавчих дій винесена із порушенням вимог закону, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Вимоги скарги про визнання дій державного виконавця щодо відкладення виконавчих дій неправомірними та зобов`язання здійснити примусове виконання рішення суду не підлягають задоволенню, оскільки за приписами ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути оскаржені: 1) рішення; 2) дії; 3) бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Дія державного виконавця щодо відкладення виконавчих дій виражена у формі прийняття оскаржуваної постанови, якій суд надав оцінку та визнав протиправною, тому дія з її прийняття додатково не може бути оскаржена.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Не можуть бути задоволені вимоги заявника щодо зобов`язання державного виконавця здійснити примусове виконання рішення у частині виселення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Стаття 66 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає ряд заходів щодо примусового виконання рішення про виселення боржника, які вчиняються виконавцем, а саме, повідомлення боржника про його примусове виселення, звільнення приміщення, запрошення понятих та працівників поліції, проведення опису майна і передання для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, скрадання акта про виселення.

Відтак, примусове виконання рішення є сукупністю дії виконавця, кожна з яких має свої правові наслідки. Тому не можуть бути розглянута і вирішена судом не конкретизована та не ідентифіковані певним порушенням вимога сторони виконавчого провадження про зобов`язання у цілому примусово виконати судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Українського державного університету науки і технологій (заінтересовані особи державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яворська Катерина Вікторівна, ОСОБА_1 ) про скасувати постанови державного виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, визнати дії державного виконавця неправомірними, зобов`язання державного виконавця здійснити примусове виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21 серпня 2025 про відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 77676100.

В іншій частині вимоги скарги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 14 листопада 2025 року.

Суддя О.С. Наумова