Справа № 135/1332/25
Провадження № 2/135/609/25
17.11.2025 м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
11 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до завершення донькою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
На обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний 27.01.2014. Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час донька є повнолітньою та продовжує навчатися в університеті «Крок» на денній формі навчання, на 2-му курсі, на контрактній основі. Через це донька не має можливості працевлаштуватися та забезпечувати власне утримання.
Позивач зазначає, що навчання у коледжі потребує значних матеріальних витрат, зокрема на придбання необхідного обладнання, комп`ютерної техніки, підручників, навчальних посібників, а також на транспорт, одяг, взуття та продукти харчування. На цей час донька перебуває повністю на утриманні своєї матері, яка не має можливості забезпечувати її самостійно.
Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, не сплачує коштів добровільно, хоча має таку можливість. Позивач стверджує, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, що дозволяє йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі.
Відповідач ОСОБА_2 не подав до суду відзиву на позовну заяву та не надав заперечень щодо її вимог.
ІІ. Процесуальні дії у справі
07 жовтня 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було запропоновано подати відзив на позовну заяву.
Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 не подала відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суд про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу проживання.
Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, воно не було отримане під час доставки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника.
Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи.
Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18, поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи.
Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист.
IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом
Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Заозерне, Тульчинський район, Вінницька область, на підтвердження своєї особи надала копію паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 22 жовтня 2018 року (а.с. 4).
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 6), місце проживання позивачки зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (у шлюбі ОСОБА_4 ) та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 січня 2014 року у справі № 130/69/14-ц (а.с. 7). Зазначене рішення набрало законної сили 07 лютого 2014 року.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9), після укладення нового шлюбу з ОСОБА_5 позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 8).
На підтвердження особи ОСОБА_3 додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , відповідно до якого вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11).
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 13), місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
З довідки № 597/24 від 27 серпня 2024 року (а.с. 10) та довідки № 525/25 від 10 вересня 2025 року (а.с. 24) вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою іншого курсу денної форми навчання університету «КРОК». Навчання розпочато 02 вересня 2024 року, орієнтовний рядок завершення червень 2028 року.
V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Суд встановив, що повнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою другого курсу університету «Крок», що підтверджується довідками № 597/24 від 27 серпня 2024 року та № 525/25 від 10 вересня 2025 року. Навчання здійснюється на денній формі, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та отримувати самостійний дохід. Зазначені обставини свідчать про потребу повнолітньої доньки в матеріальній допомозі.
Суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою.
Доказів наявності у відповідача інших дітей та утриманців, крім повнолітньої дитини - ОСОБА_8 и ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також об`єктивних перешкод для сплати аліментів на утримання дитини до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, відповідачем суду надано не було.
Також відповідачем суду не надано доказів, які б свідчили про неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно.
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд вважає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати і спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у заявленому позивачкою розмірі, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, щомісячно починаючи із дня подачі заяви до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.
Такий розмір аліментного зобов`язання на думку суду відповідатиме критерію розумності та співмірності, забезпечуватиме мету аліментного зобов`язання та баланс інтересів як отримувача, так і платника аліментів.
Крім того, суд звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що право повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
При зверненні до суду з означеним позовом судовий збір не сплачено, оскільки позивач звільнена від його сплати.
Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
З урахуванням повного задоволення позовних вимог та звільнення позивачки від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатись, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2025 року, і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом,у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заочне рішення складено та підписано суддею 17.11.2025.

Суддя