Справа № 750/9412/25
Провадження № 2/750/2640/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
суддіСупруна О.П.,
секретар Щибря Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/9412/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 11.07.2025 прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрив провадження в справі, призначив судове засідання для її розгляду по суті на 16.09.2025.
16.09.2025 розгляд справи відкладений у зв`язку з неявкою відповідача на 12.11.2025.
У судове засідання 12.11.2025 сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подала.
За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного договору банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта (надалі - ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами.
За умовами пункту 2.1 вищевказаного договору сторони погодили, що ліміт кредитування встановлюється у розмірі 15 400,00 гривень; строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 05.08.2022; клієнт може отримати транші, а тому числі «кредит «плати частинами», в межах доступного ліміту використання кредиту.
Сторони також погодили визначення орієнтовної загальної вартості користування лімітом кредитування у розмірі 77 520 грн, орієнтовну реальну річну процентну ставку ліміту кредитування - 55 % (пункт 2.1.5 договору).
Згідно зі змістом анкети-заявки на надання споживчого кредиту від 06.07.2020, яка власноручно підписана відповідачем, ОСОБА_1 просить у АТ «Укрсиббанк» надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна картка» на наступних умовах: строк дії ліміту кредитування 24 місяці, сума кредитного ліміту 14 400,00 грн. Указана анкета-заявка також містить особисті відомості клієнта, інформацію по додатковим послугам, використання аналога підпису та печатки АТ «Укрсиббанк» та відповідно підписи сторін (а.с. 7).
Також, сторони погодили Графік платежів та орієнтовну загальну вартість кредиту, що становить 15 590,01 грн.
У Паспорті споживчого кредиту Інформаційний лист, підписаному ОСОБА_1 , наведено умови кредитування, тотожні до умов кредитного договору (а.с. 10).
АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до відповідача за договором на підставі Договору факторингу № 285 від 09.12.2024 (а.с. 15-18).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 285 від 09.12.2024 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 06.07.2020 становить 64 799,34 грн, із яких: 28 258,78 грн заборгованість за основним боргом, 36 540,56 грн заборгованість за відсотками (а.с. 21 зворот).
Із платіжної інструкції в національній валюті від 09.12.2024 № 753 убачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» перерахувало на користь АТ «Укрсиббанк» 8 056 797,78 грн як оплату за права вимоги за договором факторингу № 285 від 09.12.2024 (а.с. 18 зворот).
Відповідно до змісту Акта приймання-передачі Права Вимоги від 09.12.2024 до указаного вище договору факторингу, ТОВ «Укрсиббанк» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» прийняло Права Вимоги в обсязі та на умовах визначених договором та реєстром боржників від 09.12.2024, що є додатком до договору факторингу № 285 від 09.12.2024 (а.с. 19 зворот).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цсі 5.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зі змісту статті 1054 ЦК України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.
Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07.12.2000 № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Разом з тим у статті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.
Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.
Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі № 910/7038/17.
Як передбачено статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора АТ "Укрсиббанк" до ТОВ «ФК «Суперіум» останнім надано Договір факторингу № 285 від 09.12.2024, реєстр боржників до нього, платіжну інструкцію в національній валюті від 09.12.2024 № 753 та акт приймання-передачі Права Вимоги від 09.12.2024.
Позивач зазначає, що в порушення умов указаного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, унаслідок чого у останньої виникла заборгованість в розмірі 64 799,34 грн, з яких: 28 258,78 грн заборгованість за основним боргом, 36 540,56 грн заборгованість за відсотками.
За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У той же час, відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого з неї на користь позивача належить стягнути заборгованість у визначеному позивачем розмірі, а саме 64 799,34 грн.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя