Справа № 287/2349/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"12" листопада 2025 р. м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Винару Л.В.

На запит суду від Олевської міської ради Житомирської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовну заяву необхідно залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України.

Зокрема, у поданій позовній заяві:

- не зазначено повної адреси місце знаходження суду першої інстанції до якого подається позовна заява;

- не зазначено повної адреси зареєстрованого місця проживання позивачки ОСОБА_1 ;

- не зазначено поштового індексу місце проживання відповідача ОСОБА_2 ;

- не зазначено ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці;

- відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивачки та відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що некоректне зазначення місця проживання сторін у справі унеможливить у подальшому їх належний виклик до суду для розгляду справи.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 зазначаючи, що їх шлюб було укладено 23.04.2016 року, при цьому позивачка надала на підтвердження цього факту копію актового запису про шлюб № 22 та актовий запис про народження дитини сформовані на її запит у застосунку «Дія», не долучивши до матеріалів справи оригінал або належним чином посвідчену копію свідоцтва про шлюб, а також копії свідоцтва про народження дитини.

Натомість у тексті позовної заяви зазначено, що оригінал свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини перебувають у позивачки.

Відповідно до пункту 24 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року №1064, електронне відображення актового запису формується автоматично засобами Порталу Дія за наявності підключення електронного пристрою до Інтернету, працездатності встановленого мобільного додатка Порталу Дія (Дія) та наявної електронної інформаційної взаємодії між Порталом Дія та Реєстром шляхом використання наявної в Реєстрі інформації, визначеної у пункті 26 цього Порядку.

Згідно пункту 25 цього Порядку сформоване електронне відображення актового запису разом з унікальним електронним ідентифікатором відображається через мобільний додаток Порталу Дія (Дія). Унікальний електронний ідентифікатор автоматично формується засобами Порталу Дія за наявності підключення електронного пристрою до Інтернету та працездатності мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Сформований унікальний електронний ідентифікатор дійсний протягом трьох хвилин з моменту формування. Електронне відображення актового запису є дійсним лише за наявності унікального електронного ідентифікатора та не може використовуватися без нього.

Водночас, згідно пункту 27 Порядку, перевірка електронного відображення актового запису здійснюється за допомогою електронних пристроїв шляхом зчитування або введення унікального електронного ідентифікатора. За результатами перевірки на електронному пристрої, за допомогою якого проводилася така перевірка засобами Порталу Дія, формується відповідне інформаційне повідомлення.

Пунктом 28 Порядку вказано, що електронна копія електронного відображення актового запису (далі - електронна копія) подається фізичною особою засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Електронна копія містить відомості, зазначені в пункті 26 цього Порядку, а також ідентифікатор запиту, інформацію про дату запиту та отримувача електронної копії. Електронна копія формується засобами Порталу Дія із накладенням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID») фізичної особи та кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Порталу Дія з відповідною кваліфікованою електронною позначкою часу. Електронна копія подається фізичною особою засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), за умови проведення перевірки таких даних засобами Порталу Дія. Така електронна копія передається фізичною особою з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) до визначених нею органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, інформаційні системи яких підключені до Порталу Дія (пункт 29 Порядку).

Згідно пункту 30 Порядку органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та фізичні особи - підприємці для забезпечення можливості перевірки електронного відображення актового запису та отримання електронної копії підключають власні інформаційні системи до Порталу Дія.

Водночас, у суду відсутня технічна можливість здійснити перевірку наданого позивачкою відображення актового запису про шлюб та актового запису про народження дитини, сформованих за допомогою мобільного застосунку «Дія», шляхом перевірки накладеного на нього віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID») фізичної особи та кваліфікованої електронної печатки технічного адміністратора Порталу Дія відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Суд зазначає, що у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу та свідоцтва про народження дитини, позивачка не позбавлена можливості звернутися до відповідного територіального органу реєстрації актів цивільного стану з заявою про отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію шлюб та свідоцтва про народження дитини.

Порядок повторної видачі свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану регулюється Законом України Про державну реєстрацію актів цивільного стану та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5).

Вказаний недолік, а саме: відсутність оригіналу свідоцтва про шлюб, а також копії відповідного свідоцтва на підтвердження викладених у позові обставин народження у сторін в шлюбі дитини, перешкоджають належному розгляду позовної заяви, що є підставою для залишення її без руху.

Судом також враховано те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформульованою у постанові від 19 жовтня 2022 року (справа № 526/442/22), для відкриття провадження достатньо посвідченої копії свідоцтва про шлюб.

Проте, суд звертає увагу позивачки, що для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує наявність реєстрації шлюбу на час розгляду справи в суді. Наявність у сторони одночасно двох взаємосуперечливих документів (оригіналу свідоцтва про шлюб та рішення суду про його розірвання) є неприпустимим.

Крім цього, до матеріалів справи додані копії документів іноземною мовою без офіційного перекладу таких на українську мову. Враховуючи наведене, суд позбавлений можливості дослідити такі документи та надати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, про залишення позовної заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар