Справа № 953/5305/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2025 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Зуба Г.А.,
за участю секретаря Кулікової Т.В.,
за участю прокурора Добронос Д.С.,
за участю представника відповідачів Мухітдінова Р.Д.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Новікова Едуарда Юрійовича в інтересах держави в особі: Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки,-
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 562, виданий 31.10.2020, видавник: Гуркаленко І.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 560, виданий 31.10.2020, видавник: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області.
та протоколом огляду місця події.
Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні солідарно відшкодувати на користь держави в особі Харківської міської територіальної громади шкоду, завдану самовільним зайняттям ними земельної ділянки територіальної громади, загальною площею 0, 1430 га, розташованої на березі річки Харків, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Представником відповідачів адвокатом Мухітдіновим Р.Д. подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачі отримали у спадщину зазначену земельну ділянку, паркан на вказаній земельній ділянці відсутній, відповідачі до кримінальної відповідальності не притягувались, а тому відсутні докази самовільного захоплення спірної земельної ділянки, а тому тут взагалі відсутній предмет позову. Також просить поновити строк на подачу відзиву, оскільки з матеріалами справи представник ознайомився лише 10.06.2025. Вказане клопотання підлягає задоволенню, та суд вважає за можливе поновити строк на подачу вказаного відзиву, оскільки строк було пропущено з поважної причини.
Прокурор КОП м. Харкова подано відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов, посилаючись на те, що факт наявності паркану підтверджується протоколом огляду місця події від 11.01.2022 та протоколом огляду предметів від 07.02.2023, якими зафіксовано наявність паркану. За вказаних обставин, відповідачі солідарно повинні відшкодувати завдану шкоду, розраховану у встановленому законом порядку.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Від представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник адвокат Мухітдінов Р.Д. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з необгрунтованістю позовних вимог, та безпідставністю, та від поданого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовились.
30.05.2025 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
02.06.2025 судом здійснені запити для встановлення місцеперебування відповідачів.
Ухвалою судді від 03.06.2025 задоволено заяву судді Лисиченко С.М. про самовідвід по вказаній цивільній справі, та справу передано для повторного розподілу.
03.06.2025 вказану справу перерозподілено судді Зубу Г.А.
05.06.2025 судом здійснені запити для встановлення місцеперебування відповідачів.
Ухвалою судді від 06.06.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження в ній в порядку загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 07.07.2025 задоволено клопотання представника відповідачів про допит свідків.
Ухвалою суду від 07.07.2025 закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.
Судом встановлено, що рішенням Харківської міської ради «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» №200/04 від 24.11.2004, ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проектів відведення земельної ділянки загальною площею, орієнтовно, 1442,0 кв.м., з яких 1000 кв.м. для подальшої приватизації та 442 кв.м. оренду, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною другою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно п. «б» ч.1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів порушує зазначені державні інтереси, унеможливлює правомірне отримання коштів за таке користування та перешкоджає законному розпорядженню земельними ділянками.
При цьому, під самовільним зайняттям земельної ділянки слід розуміти будь-які дії особи, які свідчать про заволодіння та/або користування земельною ділянкою за відсутності рішення органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування чи державного органу приватизації про передачу у власність чи надання у користування земельної ділянки або правочину, яким засвідчується перехід прав на земельну ділянку від попереднього власника чи землекористувача до особи, що заволодіває земельною ділянкою, а так само за відсутності інших передбачених законодавством юридичних фактів, які підтверджують виникнення в особи права власності чи користування земельною ділянкою.
Стаття 212 ЗК України визначає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Отже, за статтею 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з статтями 3, 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Ефективним способом захисту прав власника (користувача) земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, спричиненого таким порушенням, є вимога про знесення самочинного будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України, і вирішення такої вимоги виключає застосування інших вимог.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № № 202/1254/19-ц.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, наявність паркану , який обмежує доступ до земельної ділянки було встановлено слідчим в межах кримінального провадження шляхом огляду предметів від 07.02.2023 та шляхом фотографування. Будь-яких приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відносно відповідачів не складались. Підозр у вказаному кримінальному провадженні на даний час вручено нікому не було.
Натомість, відповідачами надані фото-картки, на яких вказаних паркан відсутній.
Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що вказаний будинок та земельну ділянку він отримав у спадщину, та він нічого не встановлював, та не будував, та паркану на даний час ніякого не існує, та перешкод також.
Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні вказали, що відповідачі нічого не будували, паркан там був завжди, однак зараз його вже давно немає, та ніяких перешкод у користуванні також немає.
За вказаних обставин, на момент розгляду справи в суді позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного збудованого на ній паркану, та повернення земельної ділянки ХМР, вже втратила свою актуальність, оскільки спірний паркан - знесено, що підтверджується наданими фото-картками та показаннями свідків, та не спростовано прокурором, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відшкодування шкоди у зв`язку із самовільним зайняттям земельних ділянок є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника.
За правилами ст. 157 ЗК України відшкодування збитків здійснюють особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок встановлено Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою КМУ № 963 від 25 липня 2007 року (далі Методика).
Методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок, зокрема, самовільного зайняття земельних ділянок, яка розраховується, виходячи з площі самовільно зайнятої земельної ділянки, середньорічного доходу, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, коефіцієнтів функціонального використання земель та індексації нормативної грошової оцінки земель (п.п. 1, 4 Методики).
Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держгеокадастром та його територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держгеокадастру (п.7 Методики, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Так, з вказаного висновку вбачається, що розмір шкоди розрахований на підставі листа Держгеокадастру у Харківській області від 23.08.2023 року №10-20-5, 1-4184/0/19-23 та кадастрового плану виконаним ТОВ «АРМАДАБУДПРОЕКТ», в яких не зазначено, яким чином здійснювалося визначення площі зайнятої відповідачами земельної ділянки. Ні інформації про вимірювальні прилади, ні про їх сертифікування та повірку не міститься в жодному документі. В кадастровому плані зазначено, що при обстеженні здійснювалося лише кадастрова зйомка. Разом з тим на підставі фотографій неможливо визначити дійсну площу зайнятої ділянки та неможливо підтвердити, що її площа становить 0,1430 га. Тому площа земельної ділянки, вказана у зазначених розрахунках, є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами, а від наданий до суду висновок експерта в якості належного доказу щодо розміру завданої шкоди суд не приймає. Інших висновків на підтвердження завданої матеріальної шкоди прокурором до суду надано не було.
Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Отже, суд приходить до висновку про те, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами розмір завданої матеріальної шкоди, а тому вказані вимоги на даний час задоволенню не підлягають.
За вказаних обставин, суд за вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з недоведенням позовних вимог та їх необгрунтованістю за наведених вище обставин.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-
В задоволенні позовних вимог керівника Київської окружної прокуратури міста Харкова Новікова Едуарда Юрійовича в інтересах держави в особі: Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки відмовити в повному обсязі.
Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Едуард Юрійович, місцезнаходження: м. Харків, вул. Сумська, 76, код ЄДРПОУ , що діє в інтересах Харківської міської ради (, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7), Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Космічна, буд.21, поверхи 8,9).

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцеперебування: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2025 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ