УХВАЛА

27 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 758/756/24

провадження № 61-12393ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Афендулової Марини Георгіївни на постанову Київського апеляційного суду

від 21 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, інфляційних втрат, пені за прострочення сплати аліментів та

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_2 подала до суду позов, у якому просила стягнути

з ОСОБА_1 інфляційні нарахування за період з 25 лютого

2008 року до 19 січня 2024 року в розмірі 3 305,16 грн за несвоєчасну сплату аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період

з 25 лютого 2008 року до 10 лютого 2024 року в розмірі 67 040,00 грн; аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року до 18 липня 2016 року;

аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 72 823,55 грн як витрати сплачені ОСОБА_6 за період навчання з 01 вересня 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 в Університеті ВСБ Меріто (м. Гданськ, Республіка Польща); аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в школі, за період з 10 лютого 2024 року до 28 червня 2024 року в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно; аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, у розмірі 17 575,00 грн, що становить половину вартості навчання у навчальному 2024 - 2025 році у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій (ДУІКТ).

08 листопада 2024 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва провадження в справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду в справі № 758/11499/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

21 лютого 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

02 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Афендулова М. Г. засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року, в якій просить

її скасувати.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом

випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною першою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду

в апеляційному порядку;

ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень

у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову

в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу

в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

За змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, вбачається, що ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, переглянуті апеляційним судом, не можуть бути оскаржені у касаційному порядку (пункт 14 частини першої статті 353 ЦПК України).

Враховуючи наведене, постанова Київського апеляційного суду від 21 лютого

2025 року, ухвалена за наслідками перегляду ухвали Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року про зупинення провадження у справі, не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Подібні правові позиції викладені в ухвалах Верховного Суду, від 23 червня

2025 року в справі № 568/525/15, від 25 червня 2025 року в справі № 490/9045/23, від 30 вересня 2025 року в справі № 276/114/25.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Афендулова М. Г. подала касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Згідно з положенням частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною першою статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Афендулової Марини Георгіївни на постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, інфляційних втрат та пені за прострочення сплати аліментів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська