УХВАЛА

14 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 757/12366/23

провадження № 61-13498ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року у справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Департаменту комунальної власності міста Києва, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Запорожець Ірини Григорівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року у справі № 757/12366/23.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У 2023 році Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просила витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована як нежитлові приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 43), літ. А, загальною площею 26, 7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року позов залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу Печерської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Витребувано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована як нежитлові приміщення з № 1 по № 3 (група приміщень № 43), літ. А, загальною площею 26, 7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 з володіння громадянина ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Позов про витребування майна є позовом майнового характеру.

За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю такого майна.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги фізичною особою на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Отже судовий збір за подану касаційну скаргу в цьому випадку має розраховуватися з огляду на вартість спірного нерухомого майна, про витребування якого були заявлені та задоволені вимоги, за формулою:

(ЦП х 1,5%) х 200%, де ЦП - вартість майна. При цьому розмір судового збору не може перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До касаційної скарги додано квитанцію від 27 жовтня 2025 року про сплату судового збору в сумі 5 368 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру із посиланням на вартість спірного майна.

У розпорядженні Верховного Суду відомості про вартість спірного майна наразі відсутні.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усуненні шляхом обґрунтування розміру сплаченого судового збору за подану касаційну скаргу з урахуванням ціни позову (вартості спірного нерухомого майна) та, у разі необхідності, надання документу про доплату судового збору.

Верховний Суд також роз`яснює заявнику, що за загальним правилом судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2025 році) касаційному оскарженню не підлягають (частина третя статті 389 ЦПК України). Винятки із цього правила передбачені підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2025 року у справі № 757/12366/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович