Справа № 583/4841/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області,

третя особа: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Охтирської міської ради

про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2025 року представник позивача звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований гараж площею 19,8 м2 за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуального гаража кадастровий номер :11:014:0080. Позовні вимоги мотивує тим, що в період 1972 року позивачкою на належній їй земельній ділянці кадастровий номер :11:014:0080 було побудовано гараж загальною площею 19,8 м2. Дозвільних документів на будівництво вказаного гаража позивачка не отримувала, тому не має змоги зареєструвати право власності на вказаний гараж. В позасудовому порядку вирішити дане питання позивачка не має змоги, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

30.10.2025 р. від відповідача - виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти рішення щодо позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на самочинне будівництво на власний розсуд, з урахуванням норм чинного законодавства. Зазначає, що позивачка звернулася з заявою до відділу ДАБК щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованого індивідуального гаража на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 . В результаті розгляду заяви, відділ ДАБК надав відповідь від 29.08.2025 р. щодо неможливості прийняття в експлуатацію самочинно збудованого індивідуального гаража у відповідності до чинного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Єфіменко Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області Гресько В.І. в судовому засіданні підтримала позицію, зазначену у відзиві.

Представник третьої особи Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Охтирської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить проводити розгляд справи без участі представника відділу, позовні вимоги залишає на розсуд суду, просить рішення прийняти відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 163 від 23.10.2017 р. земельній ділянці комунальної власності для будівництва індивідуального гаража присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з рішення № 163 від 23.10.2017 р. (а.с. 7).

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 1154-МР від 24.05.2018 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0021 га для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер :11:014:0080, що підтверджується витягом з рішення № 1154-МР від 24.05.20218 р. (а.с. 8-10).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - індексний номер витягу 127137074 від 11.06.2018 року, позивач ОСОБА_1 має у своїй власності земельну ділянку площею 0,0021 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер земельної ділянки :11:014:0080 (а.с. 11).

Згідно технічного паспорту на гараж за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці розташований гараж площею 19,8 м2, рік будівництва 1972 (а.с. 12-13).

У електронному технічному паспорті, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6719-6827-9606-2367, виданому 22.07.2025 року зазначено, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:014:0080, площею 0,0021 га, для будівництва індивідуальних гаражів, розташований гараж літ. А, загальною площею 19,8 кв.м. (а.с. 14-15).

Відповідно до інформаційної довідки ФОП ОСОБА_2 «Бюро технічної інвентаризації» № 163 від 11.08.2025 р. за адресою АДРЕСА_1 знаходиться гараж літ. А, загальною площею 19,8 кв.м., рік спорудження 1972, відсоток зносу 50 %, за результатами проведеної технічної інвентаризації встановлено: побудований гараж без дозвільних документів на право проведення будівельних робіт (а.с. 16).

Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 128 від 30.09.2025 р. ТОВ «Бюро технічної інвентаризації та експертиз», експерт ОСОБА_3 проведено обстеження гаражу за адресою про. АДРЕСА_1 та встановлено, що на період проведення обстеження (дефекти, пошкодження, тощо) несучих огороджувальних конструкцій не виявлено і встановлено його готовність до експлуатації(а.с. 18-20).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження від 30.09.2025 р. за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта - гаражу за адресою АДРЕСА_1 встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 21-24).

Відповідно до листа Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Охтирської міської ради № 13-14/67 від 29.08.2025 р. у ОСОБА_1 відсутній дозвільний документ, який зареєстрований в Реєстрі будівельної діяльності, на будівництво індивідуального гаража поряд із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , кадастровий №:11:014:0080. Виконання будівельних робіт по будівництву гаража проведено самочинно без довільного документу, тому Відділ ДАБК не може взяти в експлуатацію вищезазначений об`єкт (а.с. 29).

Відповідно до рішення № 81152674 від 03.10.2025 року, державним реєстратора прав на нерухоме майно Волошенко Т.А., виконавчий комітет Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права власності на гараж за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю документів про прийняття його в експлуатацію ( а.с. 30).

Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, слід виходити з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Згідно ст.376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК України, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що нежитлова будівля, а саме гараж площею 19,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :11:014:0080, позивачем збудовано самочинно.

Позивач не може в позасудовому порядку вирішити питання про визнання за ними права власності на вищевказаний гараж, оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Враховуючи, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка для будівництва індивідуального гаража, яка була надана у встановленому порядку позивачу під уже збудований гараж, який відповідає вимогам безпечності та надійності експлуатації, а також те, що права інших осіб при цьому не порушуються, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно збудований об`єкт.

На підставі викладеного, ст. ст. 4, 12-13, 319, 321, 328, 331, 373, 375, 376 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на самочинно збудований гараж літ. «А» загальною площею 19,8 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0021 га (кадастровий номер :11:014:0080).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова