Справа № 2-н-1666/09
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача його правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із заявою де заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», ТзОВ «Вердикт Капітал», Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача його правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа.

Заяву обґрунтовує тим, що 27.08.2009 року Мукачівський міськрайонним суд Закарпатської області ухвалено рішення по справі № 2-н-1666/08 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1. В подальшому, 13.02.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір № 000486-с про відступлення права вимоги відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1. 08.04.2021 року між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір № ВФ/01 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1. 10.03.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1.

Зазначене, з позиції ТзОВ «Коллект Центр», є підставою для заміни стягувача його правонаступником.

Також зазначають, що 23.01.2020 року ВДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 50865928 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (постанову про повернення виконавчого документа стягувачу), однак копію вищезазначеної постанови разом з виконавчим документом стягувачем не отримано, на примусовому виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження з приводу виконавчих листів по справі № 2-н-1666/08. При цьому, виконавчий лист в ТзОВ «Коллект Центр» відсутній та строки для примусового виконання не пропущені у зв`язку із запровадженням воєнного стану (24.02.2022 року), що свідчить про втрату оригіналу виконавчого листа, а тому наявні підстави для видачі його дублікату.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду. Одночасно задоволено клопотання про витребування доказів.

Представник заявника ТзОВ «Коллект Центр» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві просив її розгляд здійснити у його відсутності.

Заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», ТзОВ «Вердикт Капітал», Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак їх неявка, в силу положень ст.ст. 433, 442, п.п. 17.4 п. 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву ТзОВ «Коллект Центр» без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що судовим наказом Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2009 року у цивільній справі № 2-н-166/08 було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ПП «Мукачіврембуд» на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 14101,42 грн. заборгованості за кредитним договором, 70,51 грн. сплаченого судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду.

Заявник стверджує, що 13.02.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір № 000486-с про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1.

08.04.2021 року між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТзОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір № ВФ/01 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1.

10.03.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором №_2006-001885ФО042Сб-П1.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У зв`язку з цим судом встановлено, що обґрунтовуючи вимоги заяви, ТзОВ «Коллект Центр» вказує на наявність в нього матеріального правонаступництва у зв`язку з переданням первісним кредитором (ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») своїх прав наступному кредитору (ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал») в той час як на підтвердження такої обставини жодного доказу суду не надано, в тому числі і договору № 000486-с про відступлення права вимоги від 13.02.2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Встановлене безумовно свідчить про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту матеріального правонаступництва ТзОВ «Коллект Центр», так як решта наступних договорів про відступлення права вимоги за відсутності договору № 000486-с про відступлення права вимоги від 13.02.2018 року не можуть підтвердити такий факт.

Наведені обставини є достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу дубліката виконавчого документа у цій справі.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ТзОВ «Коллект Центр» про заміну стягувача його правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 442, 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача його правонаступником та видачу дублікату виконавчого листа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя А.М.Заболотний