Справа № 357/6237/23
Провадження № 2-п/357/92/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

за участю:

представник заявника (відповідача) - адвокат Коломієць Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від представника ОСОБА_1 - адвоката Коломієць Т.О., надійшла вказана заява, в якій заявник просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2023 у даній справі.

В обґрунтування заяви вказано, що відповідачу не було відомо про розгляд даної справи, що є підставою для поновлення їй строку звернення з заявою про перегляд заочного рішення. Зазначає, що доказів перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача за спірним кредитним договором та їх використання до матеріалів справи не долучено. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору відповідачем, фактичного надання кредитних коштів на картковий рахунок, користування вказаними грошовими коштами, руху коштів по рахунку та наявності заборгованості, тому висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог є необґрунтованим. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування заборгованості. Крім того, позивачем не надано реєстру боржників № 1 до договору факторингу, згідно з яким можливо встановити, що право вимоги за кредитним договором № дійсно перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Кредитним договором не передбачено можливість передання боргу в майбутньому іншому кредитору за договором факторингу первинним кредитором. Інших доказів на підтвердження існування заборгованості до матеріалів справи не долучено. Вважаючи, що заочне рішення суду від 10.10.2023 підлягає скасуванню, заявниця звернулася до суду.

20.10.2025 ухвалою судді заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні 06.11.2025, копії ухвали надіслані учасникам справи.

06.11.2025 на адресу суду від представника позивача - адвоката Романенка М.Е., через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач наполягає, що банк виконав передбачені кредитним договором зобов`язання, надавши відповідачу кредит на кредитну картку НОМЕР_1 , натомість позичальник допустив порушення умов кредитного договору та в односторонньому порядку припинив їх виконання, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість. Щодо доводів представника відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів перерахування кредитних коштів первісним кредитором на рахунок відповідача, які б підтверджували факт виникнення заборгованості останнього за кредитом, то виписка за картковим рахунком (по кредитному договору) є підтвердженням виконаних за день операцій і призначається для видачі або відсилання клієнту, тобто є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Вказано, що дії представника відповідача спрямовані на введення суду в оману шляхом замовчування очевидних доказів, свідчать про намагання спотворити фактичні обставини справи та уникнути відповідальності за зобов`язаннями позичальника. Матеріали справи містять належні та допустимі докази підтвердження факту відступлення права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача за кредитним договором № від 10.07.2020. Просить залишити без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 та здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

18.11.2025 в судовому суд на місці ухвалив приєднати до матеріалів справи письмові клопотання про долучення доказів.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Коломієць Т.О., підтримала заяву про перегляд заочного рішення, надала пояснення. Зокрема вказала, що відповідач не була повідомлена про розгляд справи. Підтвердила, що дійсно ОСОБА_1 уклала з банком спірний договір, однак доказів зарахування їй на рахунок коштів за цим договором матеріали справи не містять. Припустила, що наявна в справі історія карткового рахунку можливо є історією платоспроможності відповідача, яка враховувалась банком під час укладення кредитного договору по справі. Звернула увагу, що відсутні докази сплати коштів позивачем за викуп права вимоги, а витяг з реєстру прав вимоги засвідчений в односторонньому порядку.

Вислухавши позицію сторони заявника (відповідача), дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення (ухвали).

Судом встановлено наступне.

10.10.2023 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 10.07.2020 в розмірі 227 853,21 грн, судовий збір в розмірі 3 418 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

За змістом рішення суду та матеріалів справи вбачається, що заборгованість за кредитним договором в розмірі 227 853,21 грн включає: 141 637,70 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 62 251,39 грн - сума заборгованості за відсотками; 23 964,12 грн - сума заборгованості по комісії, що відповідає графіку платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, а стаття 12 цього Кодексу закріплює принцип змагальності сторін цивільного судочинства.

Відповідно до 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом резолютивної частини рішення судом роз`яснено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно частин 1-3 статті 284 чинної редакції ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідач (заявник) та його представник вказують про ознайомленням з матеріалами справи та заочним рішення 25.08.2025. Заява про перегляд заочного рішення подана до суду 15.09.2025.

Таким чином, враховуючи доводи заявника, суд дійшов висновку за необхідне поновити заявнику вказаний процесуальний строк, оскільки матеріали справи не містять відомостей про своєчасне отримання відповідачем копії заочного рішення.

Крім цього, поновлення вказаного строку, на думку суду, надасть можливість перевірити в судовому порядку обґрунтованість заперечень відповідача, оцінити наявні між сторонами правовідносинам у відповідності до матеріалів справи та змісту заочного рішення, що сприятиме повному та всебічному встановленню обставин даної справи (провадження).

Задовольняючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 суд виходив з того, що 10.07.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № , на підставі якого Банк надав Позичальнику кредит в загальній сумі 153 600 грн з яких на споживчі цілі 150 000 грн та на придбання послуг зі страхування (страхування від нещасного випадку) у Продавця 1 - 3 600 грн.

Крім цього в п. 1.4 кредитного договору, кредит надається шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану Банком або шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу Банку. У разі отримання Кредиту також і на оплату послуг у продавця кредит надається шляхом перерахування банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг.

Відповідно до умов Кредитного договору, клієнт отримав тип картки MC GOLD. Валюта рахунку - гривня, номер карткового рахунку НОМЕР_1 .

В матеріалах справи міститься детальна виписка з карткового рахунку, відкритого АТ «ОТП Банк» та ім`я ОСОБА_1 , а саме IBAN № НОМЕР_1 , за період з 10.07.2020 до 21.10.2022.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписка за картковим рахунком (по кредитному договору) може бути належним доказом на підтвердження існування заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц.

Суд також зауважує, що в матеріалах справи міститься витяг з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 21/10/22 від 21.10.2022, який засвідчений належним чином та підтверджує факт відступлення права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача за кредитним договором № від 10.07.2020.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2025 у справі № 718/6/23 (провадження № 61-15661св23) зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника.

З адвокатськими запитами на адресу позивача чи позичальника за кредитним договором та/або клопотань до суду про витребування доказів заявником до матеріалів справи не додано та в судовому засіданні не заявлено, а тому стороною заявника (відповідача) вказані обставини не спростовано.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 81, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи представника заявника (відповідача) щодо неправомірності стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № від 10.07.2020, не знайшли свого підтвердження в межах розгляду даного провадження.

Також суд зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

Згідно із ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час розгляду даної справи (провадження) судом перевірені доводи заявника щодо незгоди з заочним рішенням, однак дані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви судом, оскільки заявником не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що прямо передбачено частиною 1 статті 288 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що під час розгляду справи в жовтні 2023 року, так і на час перегляду заочного рішення, судом надано оцінку договірним правовідносинам між кредитором, позивачем та ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку про відповідність заочного рішення суду принципу остаточного у розумінні практики ЄСПЛ, а також його узгодження з нормами національного законодавства, враховуючи відсутність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи станом на дату його ухвалення, так і на час перегляду.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення суду, тому заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 260, 284-288, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя А. Ю. Цуранов