Справа № 444/3122/22 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/811/889/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення факту,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення факту.

Позов мотивувала тим, що з 24 травня 2021 року почала спільно проживати з ОСОБА_6 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в будинку АДРЕСА_1 і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проживаючи разом, у них були спільні права та обов`язки, крім того, вони вели спільне господарство, обробляли город та тримали свійських тварин, а всі доходи вкладали у покращення побутових умов.

Факт близьких стосунків підтверджується спільними фото та їхньою особистою перепискою за час перебування ОСОБА_6 на службі в Збройних Силах України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 загинув внаслідок бойового зіткнення та масованого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Попасна.

Факт проживання однією сім`єю їй необхідно для того, щоб син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знав, що його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З наведених підстав просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 01 травня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року, з врахуванням ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 04 квітня 2023 року про виправлення описки, позов задоволено повністю.

Встановлено факт проживання однією сім`єю жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01 травня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року оскаржила ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі покликається, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 липня 2008 року її призначено опікуном над її внуком ОСОБА_6 , 1998 року народження, який залишався проживати разом з нею.

Через похилий вік та наявність важких захворювань, вона перебувала на утриманні ОСОБА_6 , 1998 року народження, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, захищаючи Батьківщину.

ОСОБА_1 не вказала мету встановлення факту, що має юридичне значення, відтак суд був позбавлений можливості зробити висновок про те, чи є факт, який вона просила встановити, юридичним та чи має його встановлення правові наслідки.

Зазначає, що між нею та ОСОБА_1 існує спір про право на виплату одноразової грошової компенсації за загиблим ОСОБА_6 , 1998 року народження, однак її не залучено до розгляду справи, чим порушено її права.

Оскільки між нею та ОСОБА_1 існує спір про право, встановлення факту з метою подальшого вирішення питання реалізації права на отримання грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року скасувати та залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього, від встановлення цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_6 , 1998 року народження, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті відкритої рани шиї, проникаючого сліпого осколкового поранення шиї, вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, під час бойового завдання із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування військової агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районі м. Попасна Луганської області.

Згідно з довідкою від 09 листопада 2022 року № 222/18-06, виданою виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 проживала без реєстрації разом з ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 29 вересня 2022 року підтверджується, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, що підтверджується.

В позовній заяві зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для того, щоб син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знав, що його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 01 травня 2021 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 надасть позивачці право для оформлення соціальних гарантій, передбачених сім`ям військовослужбовців, тобто з метою реалізації прав, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

- у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

- загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Так, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно зі статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. 3 ст. 51 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц.

Звертаючись з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, у даній справі, ОСОБА_1 залучила відповідачем Жовківську міську раду Львівської області.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що вона перебувала на утриманні загиблого ОСОБА_6 , у зв`язку з чим має право на отримання одноразової грошової допомоги, а відтак оскаржуване рішення може вплинути на її права та законні інтереси, однак її не залучено до розгляду справи як відповідача.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2008 року у справі № 2-632/08 позбавлено батьківських прав ОСОБА_9 , 1979 року народження, та ОСОБА_10 , 1979 року народження, щодо неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого передано на виховання бабусі ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області № 37 від 25 липня 2008 року «Про встановлення опіки» призначено ОСОБА_3 опікуном над своїм внуком ОСОБА_6 1998 року народження.

Як вбачається з матеріалів справи у вересні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року встановлено юридичний факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , та перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утриманні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як члена його сім`ї.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області скасовано, заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа виконавчий комітет Виноградівської міської ради, про встановлення юридичного факту залишено без розгляду.

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання матеріальних виплат мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, а відтак у разі встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також встановлення факту перебування ОСОБА_3 на утриманні загиблого ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будуть суб`єктами, які відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання таких виплат, а отже рішення у даній справі впливає на права та інтереси ОСОБА_3 ..

Оскільки заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 , такі вимоги не можуть бути розглянуті і вирішені судом без залучення її відповідачем у справі, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 у даній справі як співвідповідач не залучена, заяв чи клопотань про залучення останньої позивач не заявляв, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволенню не підлягають у зв`язку із неналежним складом учасників справи, що є безумовною та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з таким позовом до належного кола відповідачів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення факту відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.