Номер провадження: 22-ц/813/8172/25
Справа № 509/7671/23
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

перевіривши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання дій посадових осіб про зняття з зареєстрованого місця проживання протиправними, про скасування рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання, про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання дій посадових осіб про зняття з зареєстрованого місця проживання протиправними, про скасування рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 27 жовтня 2025 року звернувся безпосередньо до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення суду та винести постанову, якої задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Дослідивши апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю, ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються, зокрема, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (ч. 3 п. 1 ст. 356 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року N 140-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Згідно з ч. 3 ст. 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України передбачено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана на рішення суду про визнання дій посадових осіб про зняття з зареєстрованого місця проживання протиправними, про скасування рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання, про зобов`язання вчинити певні дії, тобто справа не є малозначною.

Апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 подано та підписано ОСОБА_2 на підтвердження повноважень якого додано довіреність від 31 липня 2025 року.

Між тим, у довіреності, виданій на ім`я Жукова О.Г. не зазначено про те, що він є адвокатом, а також до довіреності не долучено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Також колегією суддів здійснено перевірку Жукова О.Г. в Єдиному реєстрі адвокатів України, з даних якого вбачається, що Жуков О.Г. не є адвокатом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що особа, яка підписала апеляційну скаргу, не є адвокатом, тобто не має права її підписувати, тому вказана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала у відповідності до вимог п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відтак повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, заявник має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Враховуючи, апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, суд апеляційної інстанцій вважає, що відсутні підстави для прийняття апеляційної скарги, а тому апеляційну скаргу необхідно повернути скаржнику.

Керуючись п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий ________________О.С. Комлева

Судді ________________М.М. Драгомерецький

________________ С.М. Сегеда