Номер справи 171/3637/25
Номер провадження 2/171/2121/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.10.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що в жовтні між позивачем та відповідачем було досягнуто угоди на продаж квартири за адресою АДРЕСА_1 . В жовтні 2021 року було укладено договір купівлі-продажу, в простій письмовій формі. На підтвердження наміру придбати нерухоме майно, позивач в день після підписання договору купівлі-продажу передав продавцю грошові кошти у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень за квартиру адреса якої: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв.м, житловою 19,5 кв.м., допоміжною 15,9 кв.м., балкон 0,6 кв.м. В розписці складеною продавцем, ОСОБА_2 підтвердила, що отримала грошові кошти у повному обсязі і претензій до не має. Позивач вважає, що фактично 25.10.2021 року відбулось підписання та повне виконання договору купівлі-продажу квартири. В свою чергу, продавець ОСОБА_2 зобов`язалась до 25 листопада 2021 року підготувати відповідні оригінали документів на квартиру, які є необхідними для подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майна. 21.11.2021 року позивач домовився із відповідачем про зустріч в нотаріальній конторі для посвідчення договору купівлі-продажу, однак остання до нотаріальної контори не з`явилась, і на подальші вимоги та на телефонні дзвінки не реагує. Вищевказаною квартирою позивач користується та розпоряджається з 21.10.2021 року по теперішній час, але зареєструвати право власності не може. Позивач вважає, що в результаті укладення вказаного договору купівлі-продажу фактично набув право власності на нерухоме майно. В зв`язку з викладеним просить суд визнати за ним право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36.0 кв.м, житловою 19,5 кв.м., балкон 0,6 кв.м.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Мар`їнського районного суд Донецької області від 14.09.2018 року встановлено, що за ОСОБА_3 було визнано право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв.м., в тому числі житловою 19,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , виготовлено станом на 01.11.2006 року, відповідно до запису від 21.12.2018 року власником якої є ОСОБА_3 .

Згідно Договору дарування квартири від 07.05.2019 року, встановлено, що ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру номер сім, що знаходиться в будинку номер чотири по АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №166263207 від 13.05.2025 року встановлено, що квартира загальною площею 36 кв.м, житловою площею 19,5 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мар`їнка, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Мар`їнським РВ ГУМВС України в Донецькій області 17.09.2009 року.

Відповідно довідки від 24.10.2023 року № 1216- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взятий на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до розписки від 25.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 25.10.2021 року отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100000 грн. за продану йому квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати право власності.

Керуючись ст.ст.10-13,81,200,259,263,265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мар`їнським РВ ГУМВС України в Донецькій області, 17.09.2009 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,0 кв.м., житловою 19,5 кв.м., допоміжною 15,9 кв.м., балкон 0,6 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Ліпчанський