Справа №:461/8117/25
Провадження №: 4-с/461/25/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

з участю: секретаря судового засідання Салика С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М., -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код в ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 140 361,06 грн. та 2 105,41 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Скаржником було подано апеляційну скаргу на дане рішення. Зазначає, що відкрите виконавче провадження №77722455 від 07.04.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишином А.М. повинно бути закрито, так як рішення не набрало законнної сили. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року матеріали скарги залишено без руху.

05 листопада 2025 року від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М.

Витребувано від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. матеріали виконавчого провадження ВП №77722455 від 07.04.2025 року, щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова по справі №461/9967/24 від 30.01.2025 р.

У судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи.

Від заінтересованої особи АТ «Ідея Банк» надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначається, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Галицького районного суду від 30.01.2025 року у справі №461/9967/24 набрало законної сили 03.03.2025 року, а 17.03.2025 видано виконавчий лист у цій справі та в подальшому скеровано приватному виконавцеві Яцишину А. М. для примусового виконання. На підставі вказаного, 07.04.2025 року приватний виконавець Яцишин А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77722455. Скаржник подав апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі після набрання вказаним судовим рішенням законної сили та просив в апеляційній скарзі поновити строк на його оскарження. 11.09.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №77722455 на підставі ухвали Львівського апеляційного суду №461/9967/24 від 16.07.2025 р., якою поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року (копія додається). Додатково повідомляю, що постановою Львівського апеляційного суду від 27.10.2025 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року у справі №461/9967/24 залишено без змін. Просять у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали скарги, суддя дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код в ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код в ) заборгованість за кредитним договором в сумі 140 361,06 грн. та 2 105,41 грн. судового збору.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Галицького районного суду від 30.01.2025 року у справі №461/9967/24 набрало законної сили 03.03.2025 рок

На виконання вищезазначеного рішення, Галицьким районним судом м. Львова 17.03.2025 року видано виконавчий лист №461/9967/24.

07.04.2025 року приватний виконавець Яцишин А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77722455, з примусового виконання виконавчого листа №461/9967/24, виданого 17.03.2025 року.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження передбачені Розділом IV Закону України «Про виконавче провадження».

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді ;3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Статтею 38 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

В силу вимог ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В силу вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що з апеляційного скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2025 року, на підставі якого 17.03.2025 року видано виконавчий лист та 07.04.2025 року відкрито виконавче провадження з його примусового виконання, ОСОБА_1 звернувся вже після набрання вказаним рішення законної сили.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М., діючи в межах наданих законом повноважень, після пред`явлення виконавчого листа на примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова, яке набрало законної сили 03.03.2025 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №77722455 від 07.04.2025 року.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», відкриття провадження є обов`язком виконавця у разі наявності виконавчого документа і виконавець виконав цей обов`язок своєчасно та правомірно. Виконавець відкрив провадження на підставі виконавчого документа, виданого за рішенням, що набрало законної сили. Тому порушення закону з боку виконавця відсутні.

ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зупинити виконавче провадження лише після отримання відповідної ухвали суду. У матеріалах справи відсутні докази того, що ухвала про зупинення дії рішення була надана приватному виконавцю вчасно тому у виконавця не було підстав для відмови у відкритті провадження.

ОСОБА_1 подав апеляцію із запізненням та просив поновити строк. До моменту поновлення строку (16.07.2025) та відкриття апеляційного провадження судове рішення вже мало силу виконавчого документа. Вказані обставини не впливають на правомірність дій виконавця на момент їх вчинення.

Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження до матеріалів скарги не долучено. Суд наголошує, що обов`язок доказування (ст. 81 ЦПК України) покладено на сторону, яка подає скаргу. У скарзі відсутні належні й допустимі докази того, що приватний виконавець діяв із порушенням закону або перевищив повноваження. Тому відсутні належні докази порушення прав боржника.

З урахуванням того, що на момент розгляду скарги виконавче провадження зупинено в установленому законом порядку, приватний виконавець діяв у межах повноважень, відповідно до чинного законодавства та на підставі виконавчого документа, виданого за рішенням, яке набрало законної сили, а доказів порушення прав боржника або неправомірності дій виконавця не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М., - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Романюк В.Ф.