Провадження № 2/947/5041/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Петрової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою судді від 05.08.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено справу для розгляду в порядку спрощеного позового провадження.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» від представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Мірошникової Х.А. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому також зазначено, що проти винесення заочного рішення представник позивача не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судова кореспонденція скерована за зареєстрованим місцем проживання відповідача була повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01.03.2021 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та СП «Оптіма-Фарм» було укладено договір страхування наземного транспорту №104/21-Т/Ц5, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Citroen Jumper», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
21.01.2022 року, на а/д М-14-Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Citroen Jumper», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Березанського районного суду Миколаївської області у справі 469/88/22.
Відповідно Висновку про вартість майна від 11.02.2022 р., виконаного ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, завданого власнику автомобіля «Citroen Jumper», д/н НОМЕР_1 складає 107 406,29 грн.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (поліс № АР 005702311) ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства.
Згідно зі ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування (в даному випадку позивач), подає страховику (в даному випадку відповідач) відповідну заяву.
01.09.2023 року позивач надіслав на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» Претензію про відшкодування збитків з додатком копій необхідних документів.
Листом №8888/ДВЗ від 14.09.2023 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач не є безпосередньо потерпілою особою, а є лише Страховиком, який отримав право вимоги в порядку суброгації, сплативши страхове відшкодування на підставі і на умові договору майнового страхування потерпілій особі.
Тлумачення статті 629 ПК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Виконання зобов`язань здійснюється на підставі саме умов (порядку) передбачених Договором.
П. 27.1 Договору вказує, що Страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з Договором на підставі письмової заяви Страхувальника (його правонаступника або вигодонабувача) і Страхового акту, який складається Страховиком.
Тобто, відповідно умов договору позивач міг перерахувати страхове відшкодування виключно на підставі заяви страхувальника.
Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №910/7449/17 зроблено висновок, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про його виплату не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою та підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
Із аналізу наведених норм спеціального Закону можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у ст. 37 Закону та їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №465/4287/15.
згаданою правовою позицією, яка була висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/7449/17 про те, що у даному випадку норма ст. 1194 ПК України про субсидіарну відповідальність особи, яка є винуватою у скоєнні ДТП та застрахувала свою цивільну відповідальність, - не застосовується.
Позивач хоч і втратив право звернення до страхової компанії на отримання страхового відшкодування, проте з урахуванням принципу повного відшкодування шкоди (ст. 1166 ЦК України), встановлення факту ДТП, винної особи у ній, передбачуваність для позивача його поведінки щодо відшкодування шкоди винною особою відсутні підстави для звільнення винної особи від цивільно-правової відповідальності.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 629, 993 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 13, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. М. Куриленко