Справа № 346/4026/25
Провадження № 2/346/2293/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Пігуляк В.В.,

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2025 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому посилається на те, що її батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать свідоцтва про смерть її батьків. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 та за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивач ОСОБА_1 дочка спадкодавця інших спадкоємців немає. 18.08.2023 року, вона звернулась до приватного нотаріуса Коломийського РНО Івано-Франківської області Досин Н.Ф., із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1, 6200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на . території Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_5 . 31.08.2023 року постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Досин Н.Ф., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду про встановлення родинних відносин, зокрема те, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 , є дочкою ОСОБА_4 , а також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є подружжям, а також визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . 04.09.2024 рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області було встановлено наступні факти: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були подружжям та її батьками. 06.11.1947 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб та зроблено відповідний запис за № 66, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 04.10.1962 року Стинянським районним бюро записів актів громадянського стану Станіславської області. За життя її батьками був збудований будинок у с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області. Оскільки як такого поняття житлового будинку у той час не існувало, то житловий будинок, де вони проживали мав статус колгоспного двору. Головою даного колгоспного двору був її батько ОСОБА_5 . У даному колгоспному дворі були зареєстровані та проживали: батько ОСОБА_5 , матір - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_3 . На час ліквідації колгоспних дворів, у вищезазначеному господарстві були зареєстровані наша сім?я складалась з 4-рьох членів та кожен з них набув право власності на домоволодіння у рівних частках, тобто по 1/4. Також, її матері належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1, 6200 га. Земельна ділянка знаходилась в межах Коршівської сільської ради. Права власності на земельну ділянку ОСОБА_4 за своє життя не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_4 . Заповіт померлою не складався, таким чином спадкоємцями маминої частки стали батько та вона. Відповідно, вони успадкували по 1/8 частки. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 . За його життя був складений заповіт на її ім?я та посвідчений секретарем Коршівської сільської ради Кобилянською Світланою Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 620. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не оформили свого права власності на житловий будинок. Тому, просить визнати за нею право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати за нею право власності на 3/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,6200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходить в Івано-Франківській області Коломийського району, с. Ліски, урочище Корчові горби, кадастровий номер :02:001:0716 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідачів, письмові клопотання сторін, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а згідно із ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1268 ЦК України зазначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно із ст. 1273. ЦК України вказує, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 2. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України, право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України, особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

У статті 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 29, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 21.06.2000 року (а.с. 16а).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 21.02.2018 року (а.с. 17).

Згідно з копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 від 04.10.1962 року народження, ОСОБА_5 , 1923 року народження, та ОСОБА_6 , 1919 року народження, 06.11.1947 року одружились, після одруження прізвище дружини змінено на « ОСОБА_7 », про що складено відповідний актовий запис № 66 (а.с. 18).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 30.07.1955 року, батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 28 (а.с. 15).

Згідно з копією Заповіту від 02.12.2008 року, посвідченого виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, майнові права та обов`язки, які належать йому на момент складання заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть йому в майбутньому, заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 20).

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2023 року, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду про встановлення родинних відносин, зокрема те, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 , є дочкою ОСОБА_4 , а також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є подружжям, а також визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).

Згідно з копією Довідки № 702/02-25 від 17.05.2023 року, виданої виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, про те, що померла ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті була зареєстрована у будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 та на момент її смерті в даному житловому будинку були зареєстровані і проживали: ОСОБА_5 - голова сім?ї, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_3 внук; ОСОБА_10 - дружина внука; ОСОБА_11 правнучка. Тип господарського двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 - голова домогосподарства; ОСОБА_4 дружина; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_3 внук. Заповіт від імені померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконкомі Коршівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 16).

Відповідно до копії Довідки № 1330/02-25 від 07.10.2022 року, виданої виконавчим комітетом Коршівської сільської ради, про те, що померлий ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті був зареєстрований та проживав у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на момент його смерті в даному житловому будинку буди зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 дочка. Заповіт від імені померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідчувався у виконкомі Коршівської сільської ради 02.12.2008 року за реєстром № 620, який не змінювався і не скасовувався (а.с. 19).

Згідно з копією рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.09.2024 року, по справі № 346/2834/24, встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області (актовий запис про смерть № 10), та ОСОБА_12 , 1919 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області (актовий запис про смерть №29), були за життя подружжям. Також, встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області (актовий запис про смерть №10), був батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 . Крім цього, встановлено факт, що ОСОБА_4 , 1919 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області (актовий запис про смерть №29), була матір?ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 (а.с. 21-22).

Відповідно до копії Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 83855 від 30.01.2025 року, в АДРЕСА_1 , згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано в реєстровій книзі № 1, під реєстровим № 248, за головою колгоспного двору ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності, видане 15.04.1988 року Виконкомом Коломийської районної Ради, на підставі рішення № 220 від 14.10.1987 року, форма власності приватна, частка 1/1 (а.с. 26).

Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 11.02.2025 року, ОСОБА_14 на праві власності належала земельна ділянка, площею 1,6200 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходить в Івано-Франківській області Коломийського району, с. Ліски, урочище Корчові горби, кадастровий номер :02:001:0716 (а.с. 27-29).

Відповідно до копії Довідки № 25/11-09 від 04.03.2025 року, виданої Коршівською сільською радою Коломийського району, Івано-Франківської області, про те, що згідно із записів земельно-кадастрової книги за померлим ОСОБА_9 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , числились земельні ділянки, загальною площею 0, 65 га, з них: 0, 10 га під будівлями; 0, 45 га рілля; 0, 10 га багаторічні насадження (а.с. 40).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Зважаючи на те, що предметом розгляду в даній справі є визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, який віднесено до колгоспного двору, належними відповідачами є члени даного колгоспного двору, які проживали у ньому станом на 01.07.1990 року.

Станом на 01.07.1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 - голова домогосподарства; ОСОБА_4 дружина; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_3 внук.

Тому неможливо вважати, що орган місцевого самоврядування в даному випадку є належним відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що Коршівська сільська рада є неналежним відповідачем у даному випадку.

Крім того суд зауважує, що не приймає заяву про визнання позову, надіслану поштою від імені третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 ,, оскільки така заява не подана особисто, не підписана електронно-цифровим підписом, а тому встановити справжнє волевиявлення особи у суду немає можливості.

Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст.16,392,1216,1218,1233-1236,1268-1270,1273-1275ЦК України, ст.ст. 1, 27,31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4,13, ст. 76,77,246, 247 ч. 2, 315, 316, 318, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Коршівська сільська рада, , адреса: с. Коршів, вул. Грушев ського, 23, Коломийського району, Івано-Франківської області, 78240.

Третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , адреса, АДРЕСА_3 .

Суддя: Васильковський В. В.