Справа № 953/4616/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судових засідань- Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/4616/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, -
У зв`язку з цим, належним та вірним способом захистом своїх прав, вважає саме пред`явлення негаторного позову, оскільки наявність арешту порушує права та законні інтереси її, як власника, щодо вільного користування та розпорядження майна.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М..
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху, встановлено строк 7 (сім) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Копія вказаної ухвали направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачці на адресу, вказану в позовній заяві, однак поштовий конверт повернуто без вручення адресатові.
06.06.2025 позивачкою подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, розпочато підготовче провадження.
01.07.2025 електронним шляхом до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, відповідно до змісту якого вказує, що вона, ОСОБА_2 , на момент накладення арешту вже не була власницею квартири, арешт було накладено у межах іншого судового провадження за позовом сторонньої особи. Зазначає, що вона не має жодного впливу на чинність або зняття арешту, накладеного помилково. Крім того вона не має жодних претензій до зазначеної квартири, визнає факт її продажу позивачці, і протягом понад 21 року не вчиняла та не вчиняє жодних дій, які б могли розцінюватись як перешкода у здійсненні позивачем своїх законних прав власності. З огляду на зазначене не заперечує проти зняття арешту з вказаної квартири й не має інтересу у збереженні обтяження.
Також зазначає, що вона не є стороною, в інтересах якої діє арешт, і відповідно не є належним відповідачем у цій справі.
26.08.2025 електронним шляхом до суду надійши витребувані докази.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання, призначене на 21.10.2025, позивачка не з`явилася, про час, день та місце підготовчого засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовно заяви позивачка ОСОБА_1 просить суд розглянути справу без її участі.
В судове засідання, призначене на 21.10.2025, відповідачка не з`явилася, про час, день та місце підготовчого засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшли заяви відповідачки ОСОБА_2 з проханням розглянути справу без її особистої участі.
В судове засідання, призначене на 21.10.2025, представник третьої особи не з`явився, про час, день та місце підготовчого засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. 03.07.2025 засобами поштового зв`язку до суду надійшов лист завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Цуканової О. з проханням слухати справу у відсутності представника Першої Харківської міської державної нотаріальної контори, покладається на висновки суду.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів за відсутності сторін.
Суд, вивчивши письмові заяви по суті справи, дослідивши наявні докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Пунктом 6 Договору Продавці стверджують, що квартира, на момент укладання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не заставлена, в спорі і під забороною (арештом) не перебуває, прав щодо неї у третіх осіб немає.
Право власності на квартиру, яка є предметом цього договору, виникає у Покупця з моменту остаточного розрахунку та держреєстрації цього договору, згідно ст.334 ЦКУ (п.11 Договору).
Відповідно до листа від 15.04.2025 за підписом керівника апарату Київського районного суду м.Харкова на звернення ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно алфавітного покажчика з реєстрації цивільних справ за 2004 рік, справи відносно ОСОБА_1 за реєстрацією не значиться.
На виконання ухвали суду від 09.07.2025 про витребування доказів суду надано копію ухвали від 12.07.2004, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.316,317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.
Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18).
Так, в ході судового розгляду судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником нерухомого майна (квартири) на яке накладено арешт в межах розгляду цивільної справи, де ОСОБА_2 є відповідачкою. Спору щодо права власності немає. Арешт накладено на майно відповідача ОСОБА_2 після відчудження квартири АДРЕСА_1 , а тому суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить позивачці, а не боржникові ОСОБА_2 , і є підстави для зняття арешту судом. Іншим способом зняти арешт з нерухомого майна позивачка позбавлена можливості, оскільки ОСОБА_1 не була стороною у справі, в межах якої вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 264-265, 289, 351, 352, 354,355 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відомості про учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

третя особа: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, , адреса: м.Харків, вул.Ярослава Мудрого, 26.

Суддя - С.М. Лисиченко