Справа № 314/2123/25
Провадження № 2/314/1367/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.10.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.

за участі секретаря судового засідання Павлівської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ у порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/2123/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стремілов М.М. за допомогою засобів поштового зв`язку 13.05.2025 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом позову сторони у справі мають спільну дитину, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживають разом з позивачем. Сторона позивача стверджує, що з часу розірвання шлюбу відповідач по теперішній час, фактично відмовився від дитини, не приймає участі в їх вихованні, проживає окремо, відмовляється надавати матеріальну допомогу, не сплачує аліменти на утримання дитини не надає жодної допомоги. Відповідач постійно ухиляється від покладених на нього батьківських обов`язків.

На підставі наведеного, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків з виховання, розвитку, навчання, лікування та матеріального забезпечення сина, з підстав, передбачених ст. 19, 164, 165 СК України, представник позивача, діючи в інтересах довірителя, просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 22.05.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачці 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Роз`яснено третій особі згідно з ч.4 ст.181 ЦПК України право подати пояснення щодо позову в 15-денний строк із дня вручення даної ухвали, а щодо відзиву - протягом 5 днів із дня його отримання, які мають відповідати вимогам ч.3-6 ст.178 ЦПК України

Ухвалою суду від 09.06.2025 в порядку витребування доказів витребувано від Міністерства соціальної політики України у строк до 09.06.2025 року інформацію про те, чи перебуває ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією, на обліку як внутрішньо переміщена особа; від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетинання державного кордону України, у тому числі лінію розмежування в районі проведення ООС, починаючи з 24.02.2022 щодо відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України; від ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію про те, чи проходить натепер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військову службу.

На виконання ухвал суду надійшли відповіді за підписами представників уповноваженої на надання відповіді установи, ухвали суду виконано.

Ухвалою суду від 16.07.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі та призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників справи шляхом надіслання судових повісток, та оголошенням на сайт.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Стремілов М.М. у судове засідання не з`явились, представником позивача подано суду заяву, у якій останній просив проводити розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 121 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, за таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи, служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено за даними засвідченого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції у Запорізькій області.

Судом досліджено Витяг з реєстру територіальної громади (Миколаївська територіальна громада) від 14.10.2024, за даними якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.10.2016 проживає за адресою АДРЕСА_2 , за однією адресою із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 01.05.2025 за підписом заступника голови селищної рад, про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, встановила наступне.

З 01.04.2022 рогу ОСОБА_1 , разом із малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переїхали до селища Братське Вознесенського району Миколаївської області, та на даний час проживають як внутрішньо переміщені особи.

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з мамою ОСОБА_1 , вітчимом ОСОБА_4 , та братами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 22.04.2025 року №254.

Малолітній ОСОБА_3 навчається у 3 класі Братського ліцею №1 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області.

Згідно характеристики виданої дирекцією Братського ліцею №1 встановлено, що навчанням, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 .

Хлопчик забезпечений необхідними шкільними приладами та речами, які необхідні для навчання в школі. Вітчим ОСОБА_4 завжди відгукується на прохання класного керівника про допомогу. У 1 і 2 класі саме вітчим забирав щодня дитину додому після уроків, часто допомагав ОСОБА_7 із виконанням домашніх завдань.

Мати ОСОБА_1 завжди відвідує батьківські збори, цікавиться успіхом сина, при потребі телефонує, щоб консультуватися з класним керівником щодо виконання певних домашніх завдань із шкільної програми.

Батько дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні дитини участі не приймає, жодного разу не відвідував батьківські збори, навіть у телефонному режимі не цікавиться відвідуванням та успіхами свого сина, на зв`язок з класним керівником та дирекцією ліцею не виходить.

Мати хлопчика ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_4 на належному рівні здійснюють виховання та матеріальне забезпечення дитини ОСОБА_3 , опікуються інтересами дитини, піклуються про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дитини, забезпечують необхідне харчування та матеріальне забезпечення дитини.

ОСОБА_1 за період проживання на території Братської селищної ради зауважень з боку працівників Братської селищної ради не мала, також інформації від правоохоронних органі та скарг від жителів до селищної ради не надходило.

Відповідно до акту від 23.04.2025 обстеження житлово-побутових умов встановлено, що для дитини, створені належні умови для проживання, навчання та розвитку, їх забезпечують мати та вітчим.

Крім того, згідно розрахунку зі сплати аліментів, який видано управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області заборгованість зі сплати аліментів батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить з лютого по квітень 2025 року 6371,96 грн.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (Заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини та Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини.

Так, згідно з п.3 Порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За приписами ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання, припинення дій, які порушують сімейні права.

За нормами ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.2, 3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише уразі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Ст.165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»

та виходить з того, що ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків протягом тривалого часу, у цій справі знайшло своє підтвердження, адже ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною протягом тривалого часу; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти.

Матеріали справи містять достатню сукупність доказів, які підтверджують доводи позивача про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 та стороною відповідача не спростовані.

Підстав для застосування тимчасового заходу у вигляді відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, який здійснюється на підставі ст.170 СК України, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, судом не встановлено.

При розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у справі №645/731/18, провадження № 61-20399св19 від 08.04.2020.

За таких обставин, враховуючи інтереси ОСОБА_3 , беручи до уваги всі належні, допустимі та достатні докази, у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На переконання суду це рішення в повній мірі відповідає його інтересам, враховуючи тривале невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню сина.

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України, ст.18 СК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає її законним інтересам.

Як врегульовано ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача, враховуючи рішення суду про задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, підлягає стягненню на користь позивача 1 211,20 грн.

Керуючись ст.2, 7, 10, 12-13, 76-81, 133, 141, 209, 223, 229, 244-245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-282, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, які починають відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін та третіх осіб:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_2 виданий органом 4814 05.12.2022 року, зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серії НОМЕР_4 виданий Приазовським РВ УМВС України Запорізькій області 31 серпня 2006 року, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: Служба у справах дітей Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області ; 55401, Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Братське, вул. Миру, 131.

Суддя Ольга Валеріївна Швець

30.10.2025