Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/639/24

28 жовтня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Битківського Л.М.,

з участю секретаря Чорній К.М.,

прокурора Поповича П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області Павліва Р.І. в інтересах держави в особі Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

02.05.2024р. Івано-Франківська окружна прокуратура Івано-Франківської області, яка діє в інтересах держави в особі Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області в особі заступника керівника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 грудня 2005 року ОСОБА_2 незаконно оформила право приватної власності на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в урочищі «Гора Середня» с. Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області, що виникло на підставі Державного акту на право власності, який виданий відповідно до рішення 25 сесії четвертого демократичного скликання Підгірської сільської ради від 03.11.2005 року. В результаті земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0062 площею 1,8566 га (Державний акт на право власності ІФ №099422) вибула із власності зазначеної територіальної громади.

Передумовою незаконного вибуття із власності територіальної громади земельної ділянки, слугувало неправомірне рішення. Зокрема, головою Підгірської сільської ради Роспопою Р.Я. у листопаді 2005 року складено, підписано, скріплено круглою гербовою печаткою Підгірської сільської ради та видано завідомо неправдиве рішення Підгірської сільської ради від 03.11.2005 про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність громадян площею 12,10 га в урочищі «Гора середня» Підгірської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, а саме: ОСОБА_3 площею 1,45 га, ОСОБА_4 - 1,2764 га, ОСОБА_5 - 2.0 га, ОСОБА_6 - 2,0 га, ОСОБА_7 - 1,2765 га, ОСОБА_8 -1,9999 га та ОСОБА_2 - 1,8566 га, а всього землі загальною площею 11,86 га. Проте заяви гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в Підгірську сільську раду з проханням передати їм земельні ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства не поступали.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 04.11.2022 по справі № 338/332/17 кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України (в редакції від 15.04.2008) та ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 05.04.2001) закрито, останнього звільненено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

На думку прокурора, даною ухвалою встановлені обставини, що були зазначені в обвинувальному акті, а відтак вони не підлягають доказуванню. В рамках кримінального провадження не було вирішено питання про повернення земельних ділянок із чужого незаконного володіння. Отже, право власності на земельну ділянку, яка перебувала у володінні ОСОБА_2 , зареєстровано на підставі підробленого, незаконного рішення Підгірської сільської ради від 03.11.2005р.

Згодом земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0062, площею 1,8566 га, державний акт серії ІФ №099422 була поділена на три земельні ділянки, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0084, площею 0,500 га з цільовим призначенням 02.01 - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0085, площею 0,3612 га з цільовим призначенням 02.01 - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0086, площею 0,9954 га з цільовим призначенням 02.01 - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач також зазначає, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав від 10.04.2024 встановлено, що всі зазначені земельні ділянки на підставі договорів дарування від 07.12.2012 №№ 2868, 2858, 2863 перейшли у власність ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 (дата державної реєстрації 03.08.2022).

Таким чином, набуття права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0084, площею 0,500 га, :01:009:0085, площею 0,3612 га, :01:009:0086, площею 0,9954 га є протиправним, так як рішення компетентним органом про передачу цієї землі у власність попередньому власнику не приймалось, Державні акти серія ЯЗ№416563, серія ЯЗ№416562, серія ЯЗ№416561, що посвідчують право власності на земельні ділянки є нікчемним, а тому спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0084, площею 0,500 га, :01:009:0085, площею 0,3612 га, :01:009:0086, площею 0,9954 га, які незаконно вибули із власності територіальної громади та на даний час перебувають у приватній власності ОСОБА_1 - підлягає витребуванню.

Підстава звернення прокурора до суду в інтересах держави обґрунтована, тим що Івано-Франківською окружною прокуратурою за результатами розгляду вказаного кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 КК України (в редакції від 15.04.2008) та ч.1 ст.366 КК України (в редакції від 05.04.2001) про обвинувачення ОСОБА_9 установлено необхідність здійснення представницьких повноважень на захист інтересів держави у сфері земельних відносин.

Стосовно позовної давності прокурор зазначив, що про отримання ОСОБА_2 у приватну власність спірної земельної ділянки на підставі підробленого документа прокурору стало відомо в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000121 від 15.08.2015 та під час судового розгляду, а саме після ухвалення рішення Рожнятівським районним судом від 04.11.2022 року, яким підтверджено наявність порушення права територіальної громади, а тому прокурор вважає, що строк позовної давності не пропущений. Вважає, що строк позовної давності слід відраховувати з листопада 2022 року, коли було ухвалено остаточне рішення у кримінальному провадженні.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 09.05.2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 30.12.2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

20.05.2024р. відповідач ОСОБА_1 направила на адресу суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку із тим, що вона вважає себе добросовісним набувачем. Також вважає, що в ході укладення договорів дарування земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 , не значилися в реєстрі обтяжень, інформації про те, що дані земельні ділянки незаконно вибули із володіння сільської ради у відповідачки не було. Тобто вона на законних підставах набула право власності на спірні земельні ділянки. Також наголошує, що у прокурора відсутні підстави для звернення з позовом до суду в інтересах Богородчанської селищної ради, яка вправі, у разі, якщо вважає свої інтереси порушеними, самостійно забезпечити представництво своїх інтересів у суді.

24.05.2024р. Івано-Франківська окружна прокуратура Івано-Франківської області направила на адресу суду відповідь на відзив, відповідно до якої заперечила доводи відповідача.

В судовому засіданні прокурор Попович П.В. позов підтримав з наведених у позовній заяві підстав та просив його задовільнити в повному обсязі.

Представник Богородчанської селищної ради, в інтересах якої діє прокурор, в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути за відсутності їх представника, позов підтримав та просив його задовільнити.

Представник відповідача адвокат Попович М.М. в судове засідання не з`явився. Попередньо 23.07.2024 року подав суду заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності відповідачки. Одночасно заявив про застосування строку позовної давності, вказавши, що у випадку, якщо суд прийде до висновку, що право територіальної громади було порушене, то фактично у провадженні слід застосувати наслідки спливу строків позовної давності, оскільки можливість знати про порушення прав громади була починаючи з 2011 року, коли органами прокуратури стосовно сільського голови Роспопи Р.Я. з цих підстав було порушено кримінальну справу, а положення ст.261 ЦК України пов`язують початок перебігу строку від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Третя особа, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, встановив.

Відповідно до ухвали Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 338/332/17 кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364 КК України (в редакції від 15 квітня 2008 року) та частиною першою статті 366 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року) закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальним провадженням сільському голові Підгірської сільської ради поставлено у вину те, що він склав та видав завідомо неправдиве рішення Підгірської сільської ради від 03 листопада 2005 року про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу у приватну власність громадян площею 12,10 га в урочищі «Гора середня» Підгірської сільської ради для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 площею 1,45 га, ОСОБА_4 - 1,2764 га, ОСОБА_5 - 2.0 га. ОСОБА_6 - 2,0 га, ОСОБА_7 - 1,2765 га, ОСОБА_8 - 1,9999 га та ОСОБА_2 - 1,8566 га, загальною площею 11,86 га, в той час коли заяви гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в Підгірську сільську раду з проханням передати їм земельні ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства не поступали.

У межах провадження у цивільній справі №338/1143/23 за позовом заступника керівника Івано-Франківської окружної прокуратури, який діяв в інтересах держави в особі Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, яка виникла з тих же правових підстав, судами уже було встановлено факт підписання, скріплення круглою гербовою печаткою Підгірської сільської ради протоколу сесії Підгірської сільської ради від 15 липня 2005 року, де зазначались неправдиві відомості, а саме те, що на сесії сільської ради по вказаних питаннях виступали: ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та те, що рішення прийнято одноголосно, в той час коли такі питання на сесію не виносились і рішення по них не приймались.

Згідно з матеріалами містобудівного розширення території Підгірської сільської ради та проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки Підгірській сільській раді, встановлено, що в період липня-серпня 2005 року після звернення в проектну організацію ТзОВ «Обрий-ЛТД» та на протязі вересня - жовтня 2005 року було виготовлено проект відведення земельної ділянки Підгірській сільській раді на умовах подальшої передачі громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Підгір`я в урочищі «Гора середня».

Також встановлено скріплення круглою гербовою печаткою Підгірської сільської ради та видачу завідомо неправдивого рішення Підгірської сільської ради від 07 квітня 2006 року про надання дозволу на зміну цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які на сесії Підгірської сільської ради не розглядались, рішення з цього приводу не приймались.

Суд також встановив, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ІФ №099422 від 01.12.2005 року ОСОБА_2 , стала власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прощею 1,8566 га.

Відповідно до висновку експерта № 1517/21-28/708-716/22-28 від 16.02.22 за результатами проведення додаткової судової оціночно-земельної експертизи земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0062 площею 1,8566 га, що на підставі державного акту серії ІФ №099422 належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , ймовірно вартувала 202 035 грн.

Суд також встановив, що постановою Богородчанського районного суду №1-70/11 від 26.05.2014 р. кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_9 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 366, ч.4 ст.190 КК України направлено прокурору Івано-Франківської області для проведення додаткового розслідування. У вказаній ухвалі зазначалося, що під час досудового розслідування не досліджено протоколи засідання сільської ради, не встановлено чи видавалися вони ОСОБА_9 , ким складалися та кому видавалися протоколи засідання сесії.

У 2011 році прокурор Богородчанського району уже звертався в інтересах держави в особі Підгірської сільської ради з позовом до ОСОБА_2 про визнання нечинними рішень сільської ради та державних актів на право власності на земельну ділянку, який був об`єднаний в одне провадження із позовними вимогами прокурора Богородчанського району в інтересах держави в особі Підгірської сільської ради до ОСОБА_17 , ОСОБА_8 про визнання нечинними рішень сільської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою Богородчанського районного суду від 10.11.2014 року у справі № 2-443/11 позовну заяву прокурора Богородчанського району в інтересах держави в особі Підгірської сільської ради до ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_19 про визнання нечинними рішень сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок було залишено без розгляду на підставі поданої прокурором заяви.

Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серія серія ЯЗ№416563, серія ЯЗ№416562, серія ЯЗ№416561 та технічної документації з переоформлення державного акту, встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договорів дарування від 07.12.2012 №№ 2868, 2858, 2863 набула у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастрові номери :01:009:0084, площею 0,500 га, :01:009:0085, площею 0,3612 га, :01:009:0086, площею 0,9954 га, які розташовані в с. Підгір`я, в урочищі «Гора середня».

Рішенням Богородчанської селещної ради № 5-1/2020 від 26.11.2020р. та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що повноваження Підгірської сільської ради були припиненні та проведено реорганізацію Підгірської сільської ради.

Листом від 24.01.2023 року Івано-Франківська окружна прокуратура повідомила Богородчанську селищну раду про виявлені підстаи для представництва інтересів держави в суді в особі Богородчанської селищної ради.

25.04.2024р. року Богородчанська селищна рада повідомила Івано-Франківську прокуратуру, що не заперечує проти звернення останньої до суду із позовом, з метою поновлення порушених інтересів Підгірської сільської ради (у зв`язку з припиненням повноважень та реорганізацією) до ОСОБА_1 про витребування спірної земельної ділянки.

02.05.2024 року заступник керівника окружної прокуратури пред`явив до суду позов до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0062, площею 1,8566 га з чужого незаконного володіння.

Отже, за матеріалами даної справи судом встановлено, що рішенням 25 сесії четвертого демократичного скликання Підгірської сільської ради від 03 листопада 2005 року не вирішувалося питання про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1,8566 га і Підгірська сільська рада від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачені законом.

Аналогічні обставини встановлені остаточним судовим рішенням (постановою Верховного Суду від 09.04.2025 року) у цивільній справі №338/1143/23. Суд вважає, що повторному доказуванню вказані обставини не підлягають з огляду на положення ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини.

Стосовно питання застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини у даному провадженні суд зазначає таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог - встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача; зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина перша статті 388 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюються загальні вимоги стосовно строків позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Обчислення позовної давності у разі звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення права яке він намагається захистити або про особу, яка його порушила.

Для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом порушених прав у разі звернення прокурора суду необхідно встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках:

1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися(під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Отже, позовна давність є граничним строком для звернення з позовом суб`єктом, право якого порушене (зокрема державою в особі уповноважених органів) або прокурором, який наділений законними повноваженнями пред`являти позов в інтересах держави від імені такого суб`єкта.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина шоста статті 82 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.

При вирішення питання застосування позовної давності прокурор вважав, що про порушення права держави довідався лише після постановлення Рожнятівським районним судом ухвали від 04 листопада 2022 року у справі № 338/332/17, відповідно до якої кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364 КК України та частиною першою статті 366 КК України закрито. Останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Саме на підставі цієї ухвали прокурором нібито було зроблено висновок про підробку протоколів та рішень Підгірської сільської ради, на підставі яких відбулася реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 , а згодом за ОСОБА_1 . У зв`язку з цим саме з 04 листопада 2022 року, на думку прокурора почався перебіг позовної давності.

Однак суд встановив, що органам прокуратури не пізніше 2011 року стало відомо про оскаржувані рішення Підгірської сільської ради від 15 липня 2005 року та від 03 листопада 2005 року, оскільки за даними фактами було порушено кримінальну справу стосовно сільського голови ОСОБА_9 , яка надійшла до провадження Богородчанського районного суду в 2011 році № 1-70 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 364, частиною другою статті 366, частиною четвертою статті 190 КК України.

Більше того, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень та досліджених матеріалів цієї цивільної справи вбачається, що у справі № 2-443/11 прокурор Богородчанського району в інтересах держави в особі Підгірської сільської ради в 2011 році пред`явив до суду позов про визнання нечинними рішень сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки, в тому числі позовна заява була пред`явлена до ОСОБА_2 .

Ухвалою Богородчанського районного суду провадження у цивільній справі № 2-443/11 було зупинено до набрання законної сили рішення у кримінальній справі № 1-70.

В подальшому постановою Богородчанського районного суду № 1-70/11 від 26 травня 2014 року кримінальну справу за обвинувачення ОСОБА_9 повернуто прокурору Івано-Франківської області для проведення додаткового розслідування.

Водночас у цивільній справі № 2-443/11, ухвалою Богородчанського районного суду від 10 листопада 2014 року за заявою прокурора його позовну заяву до ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_19 про визнання нечинними рішень сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки та визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок залишено без розгляду.

В подальшому, ухвалою Рожнятівського районного суду від 04 листопада 2022 року у справі № 338/332/17 кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364 КК України та частиною першою статті 366 КК України закрито, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Вказаним судовим рішенням встановлено факт підроблення протоколів та рішень Підгірської сільської ради від 15 липня 2005 року та від 03 листопада 2005 року, на підставі яких відбулася реєстрація права власності на спірні земельні ділянки загальною площею 1,8566 га за ОСОБА_2 , яка згодом відчужила їх на користь ОСОБА_1 .

Суд вважає встановленими обставини, які свідчать про те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння зазначеної територіальної громади без її дійсного законного волевиявлення, оскільки Підгірська сільська рада не вирішувала питання про передачу у власність згаданих вище осіб спірних земельних ділянок, а рішення, які стали підставою для реєєстрації права власності, були підроблені. Тобто сесія сільської ради від імені територіальної громади не вчинила дій щодо розпорядження комунальним майном на підставі та у спосіб, передбачений законом, незалежно від подальшої кримінально-правової кваліфікації дій сільського голови ОСОБА_9 чи інших осіб у кримінальному провадженні.

Однак суд звертає увагу на те, що про ці обставини органам прокуратури стало відомо не у 2022 році, а не пізніше 2011 року, зокрема при порушенні та розслідуванні кримінальної справи № 1-70/11, а також при зверненні прокурора до суду у справі № 2-443/11 з позовом до набувачів, у тому числі до ОСОБА_2 у якому ставилось питання про оскарження відповідних рішень Підгірської сільської ради, державних актів на право власності на земельні ділянки, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Тобто щонайменше з цього часу органам прокуратури стало відомо про порушення інтересів громади і держави в цілому, обставини такого порушення та осіб, які набули спірну земельну ділянку у власність.

Виходячи з наведеного, право на позов про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, тобто можливість реалізувати можливість звернутись в інтересах держави до суду, виникло у 2011 році. Проте з таким позовом прокурор звернувся до суду лише у квітні 2024 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Представник відповідача заявив про застосування судом строку позовної давності та просив з цієї підстави у позові відмовити. Поважності пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, суд не встановив, тому прийшов до висновку про необхідність відмовити у позові з наведених підстав.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, понесені витрати по сплаті судового збору перерозподілу не підягають .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволені позову заступника керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Битківський Л.М.