Справа № 203/4671/25
Провадження № 2/0203/2126/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Каракай В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

встановив:

07.07.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому позивач просить суд:

- стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення трьох років донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 24 грудня 2023 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого має спільну малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вони з відповідачем проживають окремо, донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що через вік дитини, вона не має можливості працювати. Відповідач є працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти, як на утримання дочки, так і дружини, яка проживає зі спільною дитиною, і враховуючи відсутність у неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті, надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини.

28.07.2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що він за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2025 року сплачує на утримання доньки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх його доходів. Крім того, окрім доньки ОСОБА_5 , у нього є ще одна неповнолітня дитина, донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і на її утримання за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2010 року він також сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх його прибутків до досягнення ОСОБА_7 повноліття.

Також відповідач зазначив, що окрім дітей, на його утриманні перебувають його батьки, які є похилого віку, а саме: батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . Наразі в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом його матері ОСОБА_9 до нього про стягнення аліментів на непрацездатну матір. Шлюб з позивачкою в органах РАЦС він не укладав, у зв`язку з чим, відповідач зазначає, що в подружніх відносинах він з позивачкою ніколи не перебував.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

04.08.2025 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій, серед іншого, зазначила, що відповідач не сплачував їй аліменти на утримання дитини. За весь час відповідач не допомагав їй ні матеріально, ні морально. Крім того, відповідач не надав доказів, що рівень його доходу не дає змоги сплачувати аліменти на утримання дружини. Посилаючись на викладене вище, позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Позивач наголосила на тому, що звернення до суду з такою позовною заявою не забороняє закон, поки дитині не виповнилось 3 (три) роки, а у них з відповідачем є спільна дитина. Позивач зазначила, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю до народження дитини та після її народження то у неї, то у її батьків. Відповідач робив позивачу пропозицію укласти шлюб, подарував обручку, на що вона погодилась. Потім вони посварились, тому не проживали разом. У них не було спільного сімейного бюджету, відповідач допомагав позивачу виплачувати комуналку, коли вони жили разом у її батьків. Спільне майно вони не купували, були в цивільному шлюбі.

Під час судового засідання відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача він не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні. Оскільки фінансово він допомагає дитині, сплачує аліменти. Крім того, він сплачує аліменти і на утримання своєї старшої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та на його утриманні перебувають ще батьки похилого віку, які також потребують допомоги. Відповідач зазначив, що їх відносини з позивачем не є сімейними, він пропонував позивачу вийти за нього заміж, на що позивач погодилась. Проте шлюб вони не уклали, бо після народження дитини між ними погіршились відносини. Відповідач пояснив, що він поводив себе достойно, хотів жити у родині, мати спільний будинок. Проте позивач поводила себе погано, тому з нею неможливо було жити разом.

Представник відповідача у судовому засідання зазначив, що твердження позивача є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону. Представник відповідача зазначив, що на теперішній час відповідач сплачує аліменти на утримання доньки від першого шлюбу у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, а також сплачує аліменти на утриманні їх спільної з позивачкою доньки у розмірі 1/4 частки його заробітку. Оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, не мали спільного бюджету, підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки, на думку сторони відповідача, відсутні. За твердженнями представника відповідача, позивач не стала дружиною для відповідача. витрати за себе та за позивача сплачував відповідач. Відповідач не працює, сплачує аліменти на двох дітей та утримує непрацездатних батьків.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року цивільну справу №203/4671/25, провадження №2/0203/2126/2025, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 09.07.2025 року.

09.07.2025 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом був направлений запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, щодо місця проживання відповідача, ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом з метою визначення підсудності було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до відповіді №1555786 від 09.07.2025 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 09.07.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання 14.10.2025 року з`явились позивач, відповідач та представник відповідача.

У ході судового розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідив наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухав заключні слова учасників справи, та у судовому засіданні 14.10.2025 року проголосив вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, та докази, відхилені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18.10.2024 року, серії НОМЕР_3 (а.с. 63).

Донька сторін зареєстрована за місцем проживання разом з матір`ю (позивачем) за адресою: АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані, в тому числі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (донька), з 05.10.2021 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (онука), з 05.11.2024 року. Це підтверджується копією довідки №9898 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.12.2024 року (а.с. 46).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2010 року, справа №2-3738/10, було стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 18.08.2010 року до досягнення донькою повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 04.10.2010 року (а.с. 32).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2025 року, справа №203/7906/24, яке було залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.07.2025 року, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі її законного представника ОСОБА_1 , було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 30 грудня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили станом на 30.07.2025 року (а.с. 6-11, 42).

Також на підтвердження того факту, що відповідач утримує свою старшу доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та непрацездатних батьків, відповідач надав суду копії: свідоцтва про народження його старшої доньки від 08.07.2009 року народження, серії НОМЕР_4 , свідоцтва про укладення шлюбу його батьками від 01.04.1978 року, серії НОМЕР_5 , паспорта громадян України його батьків, ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, справа №204/3693/25, за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення аліментів на утримання дружини-матері дитини.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування,

Згідно з положеннями ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейська конвенція з прав людини) передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з положеннями ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосуванню інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

У постанові Верховного Суду по справі №750/9224/16-ц, провадження №61-16837св18, від 13 червня 2018 року суд звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частинами 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Аналіз норм чинного сімейного законодавства дає суду підстави для висновку про те, що для одержання утримання (аліментів) від чоловіка-батька необхідно декілька умов: 1) зареєстрований шлюб, або тривалий час проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою; 2) вагітність від чоловіка, з яким зареєстровано шлюб, та/або проживання спільної дитини з матір`ю; 4) спроможність чоловіка надавати утримання.

Отже, право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення народженою дитиною трирічного віку має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини (постанова ВС від 13.06.2018 по справі №750/9224/16-ц, провадження №61-16837св18).

При вирішенні спору суд враховує те, що сторонами не заперечуються обставини проживання однією сім`єю, хоча вони і перебували у зареєстрованому шлюбі, а також факт проживання малолітньої дитини з матір`ю (позивачем). Сторони вказують лише на те, що вони не перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі.

Так, під час судового розгляду справи судом було встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі та мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають доньку. Суд, установивши вказані обставини, в тому числі і щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів на старшу доньку, непрацездатних батьків, дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання щомісяця можливо задовольнити частково у розмірі 1/6 частки від усіх доходів відповідача до досягнення їх дитиною трьох років.

Суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, виходить з загальних принципів, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, а також принципів справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе самостійно. Відповідач є особою працездатного віку, має можливості надавати допомогу дружині-матері, не довів суду того факту, що він не працює та не має змоги утримувати дружину-матір.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання як дружини-матері у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною сторін трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, зважаючи на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину-матір, з якою проживає дитина до трьох років, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову 07.07.2025 року, і до досягнення їх дитиною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,40 грн (1211,20 х 0,75 = 908,40 грн) пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позову 07.07.2025 року, і до досягнення їх дитиною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908,40 грн (дев`ятсот вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 21.10.2025 року.

Суддя Ф.М. Ханієва