Пулинський районний суд Житомирської області
Справа № 292/1219/25
Номер провадження 2/292/766/25
У Х В А Л А

17 листопада 2025 року с-ще Пулини

Суддя Пулинського районного суду Житомирської області Лотуга В.Ф. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок площею 0,08 га., з кадастровим номером :05:002:0174, спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам, встановленим ст.ст.175, 177 ЦПК України до позовної заяви.

Так, позовна заява на ряду з іншими вимогами, повинна містити:

- ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивачки, відповідача та третьої особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

У позовній заяві вказано, що спір немайнового характеру, а тому не зазначено ціну позову.

Однак, заявлена вимога є майнового характеру, але розрахунку ціни позову на час подачі заяви з посиланням на відповідні докази, не наведено. Вказане унеможливлює визначення вірної суми судового збору, яка підлягає сплаті.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Із змісту позовної вимоги вбачається, що позивачка подала до суду позов, який містить одну вимогу майнового характеру, однак доказів про вартість майна на час подачі заяви не надала.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.

Згідно положення ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір, ставка якого встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З вищенаведеного слідує, що ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211 грн. 20 коп. та не більше 15140 грн.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 17.09.2013, вартість спірного житлового будинку та земельної ділянки, станом на 2013 рік становить 133856 грн., та 12000 грн. відповідно, а разом 145856 грн., у зв`язку з чим сплачена сума судового збору має бути не менша за 1458,56 грн. (145856 х 1%).

Згідно квитанції №29 від 13.11.2025, позивачка сплатила судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп., як за вимогу немайнового характеру.

Однак, для визначення вірної суми судового збору, яка підлягає сплаті, необхідно надати докази про вартість спірного майна на час подачі позову до суду.

Позивачка у позовній заяві заявила вимогу про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, що не ґрунтується на положеннях п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якого способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

Так, велика палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц зазначила, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

З огляду на викладене, обрана позивачкою вимога не є належним способом захисту та не призведе до поновлення порушеного права.

Також, з доданих до позовної заяви документів вбачається, що ОСОБА_2 було надано іпотеку згідно кредитної угоди №1229 про надання позики від 28.10.2013, однак копії даної угоди, не надано.

Відповідно до частин 2 та 4 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати до суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадках необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Зі ст.13 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зберігаючи відповідно до ст.12 ЦПК України об`єктивність і неупередженість, доводить позивачу вимоги закону про те, що він повинен подати до суду докази разом з позовною заявою, оскільки суд з власної ініціативи не може збирати докази, а їх неподання може призвести до недоведення тих обставин, які зазначені в позовній заяві, та як наслідок, прийняття відповідного рішення.

Крім того, позивачка у позовній заяві просить залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", однак позивачка вже зазначила дане підприємство як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, що потребує уточнення.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

При таких обставинах заяву слід залишити без руху, про що повідомити позивачку і надати їй строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185, 188, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, залишити без руху, про що повідомити позивачку.

Надати позивачці строк в межах десяти днів з дня вручення копії ухвали суду для усунення зазначених в ній недоліків.

Роз`яснити позивачці, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше вона буде вважатися неподаною і повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ф. Лотуга