ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м.Суми

Справа №583/5318/24

Номер провадження 22-ц/816/1081/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кудіним Олександром Михайловичем,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2024 року у складі судді Ярошенко Т.О., ухвалене в м. Охтирка Сумської області, повне судове рішення складено 06 грудня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитом,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 08 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1361-5073. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн, зі строком кредитування 300 днів, з промо-ставкою 1,75% в день, зниженою процентною ставкою 2,50% в день, стандартною процентною ставкою 3,00 % в день. Також додатковими угодами № 1 від 10 березня 2024 року та № 2 від 13 березня 2024 року до вказаного договору сторони погодили надання додаткових коштів у кредит у сумі 1500 грн та 2900 грн відповідно. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 08 серпня 2024 року становить 55800,00 грн, з яких: 14 400 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 41 400 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Позивач відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 1361-5073 від 08 березня 2024 року, проте відповідач заборгованість не сплатив.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1361-5073 від 08 березня 2023 року в розмірі 55 800 грн, з яких: прострочена заборгованості за кредитом 14 400 грн; прострочена заборгованость за нарахованими процентами 41 400 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

08 листопада 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кудіна О.М. звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитом.

Свої вимоги мотивує тим, що він не заперечує факт отримання кредитних коштів, однак умови договору, який не надавався йому для ознайомлення, не проводилась переддоговірна робота, не роз`яснювався прихований зміст, а також примірник укладеної угоди не був надісланий на адресу споживача у відповідності до вимог закону, порушують права споживача.

Зазначає, що в договорі відсутні умови про те, що кошти на погашення кредиту повинні зараховуватись саме на погашення процентів, а не тіла кредиту. І позичальник на це згоди не давав. При цьому, встановлений в кредитному договорі розмір процентів перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», становить понад 50% від суми кредиту, є несправедливою умовою, що є підставою для відмови судом у стягненні таких процентів. Умови кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 2,5% в день, що становить 157 064,10% річних, є несправедливими. Вимога про нарахування та сплату процентів за договором споживчого кредиту, які є завищеними, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Крім того, посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно з яким право кредитодавця припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

За змістом кредитного договору визначається фактично 3 строки, в межах яких здійснюється повернення отриманих позичальником грошових коштів, тому в даному випадку спірні умови слід трактувати на користь споживача та виходити зі строку кредитування 30 днів.

Також вважає, що заборгованість за нарахованими процентами не підлягає стягненню з урахуванням п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Визнає суму заборгованості 19 650 грн, з яких: 5250 грн проценти за користування кредитом. Проте, просить врахувати, що на погашення заборгованості він сплатив 9773,75 грн, отже остаточна сума для погашення боргу складає 19 650 грн - 9773,75 грн = 9876,25 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати неправомірним стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 41 400 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитом (справа № 583/5318/24 провадження № 2/583/1409/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 583/5318/24, провадження № 2/583/1342/24).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2024 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1361-5073 від 08 березня 2024 року в сумі 55 800 грн та в рахунок відшкодування судових витрат 2422,40 грн, а всього стягнуто 58 222,40 грн.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кудіна О.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення без врахування об`єктивних обставин справи, без належної оцінки доводів сторони відповідача, що викладені у зустрічній позовній заяві, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким зустрічну позовну заяву задовольнити, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 9876,25 грн; вирішити питання про перерозподіл судових витрат та стягнення витрат за участь адвоката в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просить врахувати доводи, викладені в зустрічному позові, і надати їм належну правову оцінку.

Від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що процентна ставка не є компенсацією позивачу як такою, що застосовується за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, а відтак твердження скаржника, що позивачем нараховано непропорційно велику суму компенсації за неналежне виконання зобов`язань у розумінні ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є хибним. Позивачем жодних штрафних санкцій до відповідача не було застосовано. Твердження скаржника, що договором не встановлено черговості погашення вимог за договором, є безпідставними. Умови кредитного договору щодо нарахування процентів не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, позивач за зустрічним позовом розумів розмір процентів та погоджувався з ними. З огляду на вищенаведене, доводи скаржника про порушення положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 08 березня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1361-5073, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором. Сума кредиту 10 000 грн; базовий період складає 30 календарних днів; останній календарний день першого базового періоду 06 квітня 2024 року, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 5250 грн; стандартна процентна ставка 2,5% за кожен день користування кредитом (п. 4.10); промо-ставка 1,75% за кожний день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, знижена процента ставка - 2,5% за кожен день користування кредитом (п. 10.1); строк кредитування 300 календарних днів (до 01 січня 2025 року), строк договору є рівним строку кредитування; договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 9-25).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування.

Згідно п. 4.13 договору реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 99947,24%.

Відповідно до п. 4.14 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання цього договору складає 85 000 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.

Пунктом 4.15 договору визначено, що денна процентна ставка на дату укладення договору складає 2,5%.

Згідно з пунктом 12.1 договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Указаний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С0457 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

08 березня 2024 року відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 25 на звороті 27).

10 березня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1361-5073, якою, зокрема погоджено надання додаткових грошових коштів у кредит в розмірі 1500 грн 10 березня 2024 року (а.с. 40 на звороті 42).

13 березня 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду про відкриття кредитної лінії № 1361-5073, якою, зокрема погоджено надання додаткових грошових коштів у кредит в розмірі 2900 грн 13 березня 2024 року (а.с. 43 на звороті 45).

На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, позивачем надано копію довідки про перерахування суми кредиту № 1361-5073 від 08 березня 2023 року, здійсненого за допомогою системи LiqPay (а.с. 45, на звороті), а також копію довідки (підписано КЕП начальника департаменту АТ КБ «ПриватБанк» Чаплинською М.В.) АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року про успішне зарахування суми 10 000 грн 08 березня 2024 року по вказаному договору на рахунок № НОМЕР_1 , ID платежу ; 1500 грн 10 березня 2024 року по вказаному договору на рахунок № НОМЕР_1 , ID платежу НОМЕР_2 ; 2900 грн 13 березня 2024 року по вказаному договору на рахунок № НОМЕР_1 , ID платежу НОМЕР_3 (а.с. 29-41).

23 серпня 2024 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення порушень умов договору № 1361-5073 від 08 березня 2024 року, за вих. № 1361-5073/в від 23 серпня 2024 року (а.с. 48 на звороті - 49).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором № 1361-5073 від 08 березня 2024 року станом на 08 серпня 2024 року становить 55 800 грн, з яких: 14 400 грн заборгованість за кредитом; 41 400 грн заборгованість за процентами (а.с. 46-47).

Задовольняючи позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення ОСОБА_1 узятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строк, передбачений договором № 1361-5073 від 08 березня 2024 року. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та ОСОБА_1 не спростований. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 800 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що установлені у справі обставини у сукупності свідчать про безпідставність зустрічних позовних вимог щодо визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитом, отже і відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом першої інстанції було установлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем укладений у електронній формі та підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

У своїй постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 Верховний Суд зробив висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора.

В даній справі відповідач факт укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 від 08 березня 2024 року та отримання кредитних коштів за вказаним договором з врахуванням додаткових угод до нього від 10 березня 2024 року та від 13 березня 2024 року на загальну суму 14 400 грн не заперечує. Крім того, визнає проценти в розмірі 5250 грн та з врахуванням коштів внесених на погашення кредитної заборгованості в сумі 9773,75 грн вважає, що загальний розмір заборгованості становить 9876,25 грн.

Умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 від 08 березня 2024 року передбачено наступні процентні ставки: стандартна процентна ставка 2,5% за кожен день користування кредитом; промо-ставка 1,75% за кожний день користування кредитом протягом перших 30 календарних днів першого базового періоду, знижена процента ставка - 2,5% за кожен день користування кредитом

На момент укладення договору між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

У справі, що переглядається, договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 був укладений 08 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.

За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням указаних вище приписів, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1 %:

за період з 08 березня 2024 року по 09 березня 2024 року (2 дні), виходячи з розміру тіла кредиту 10 000 грн: 2*100=200 грн;

за період з 10 березня 2024 року по 12 березня 2024 року (3 дні), виходячи з тіла кредиту 11500 грн (10 000 грн + 1500 грн): 3*115 = 345 грн;

за період з 13 березня 2024 року по 13 квітня 2024 року (32 дні), виходячи з тіла кредиту 14400 грн (11500 грн + 2900 грн): 32*144= 4608 грн;

Всього за період з 08 березня 2024 року по 13 квітня 2024 року нараховано процентів на суму 5253 грн (200 грн + 345 грн + 4608 грн).

13 квітня 2024 року відповідачем сплачено на погашення кредитної заборгованості 9773,75 грн. З вказаної суми 5253 грн спрямовуються на погашення процентів, а 4520,75 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, тіло кредиту зменшилось до 9879,25 грн.

З 14 квітня 2024 року по 08 серпня 2024 року (117 днів), проценти за користування кредитними коштами обраховуються виходячи з тіла кредиту 9879,25 грн: 117*98,79 =11558,43 грн.

Таким чином станом на 08 серпня 2024 року заборгованість відповідача за договором кредитної лінії 1361-5073 від 08 березня 2024 року становить 21 437 грн 68 коп., з яких: 9879,25 грн заборгованість за тілом кредиту; 11 558,43 грн заборгованість за процентами.

З врахуванням зазначеного рішення суду на підставі п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованості за договором кредитної лінії.

В зустрічному позові ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром нарахованих процентів за користування кредитними коштами, просить суд визнати неправомірним стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 41 400 грн.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19)).

У справі, рішення в якій переглядається, не є ефективним способом захисту визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечує відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитними коштами не підлягає задоволенню, оскільки позивач за зустрічним позовом обрав неефективний спосіб захисту, застосування якого не призводить до поновлення його порушених прав.

За наявності первісного позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення боргу за кредитним договором, враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд може сам перевірити наявність заборгованості за кредитним договором, в тому числі і нарахування процентів за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі в межах первісного позову.

Отже місцевий суд зробив правильний висновок про відмову в задоволенні зустрічного позову, проте помилився щодо мотивів такої відмови, в зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні з підстав викладених в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

З врахуванням часткового задоволення первісного позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 930,33 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2797,02 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.

Щодо витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

В суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Кудін О.М. (а.с. 81).

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано договір про надання правничої допомоги від 04 листопада 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8/11 від 08 листопада 2024 року про сплату Пархомчуком Е.А. 8000 грн (а.с. 79), акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 08 листопада, за змістом якого сторони погодили розмір гонорару у фіксованому розмірі на загальну суму 8000 грн (а.с. 80).

З врахуванням часткового задоволення позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову підлягають стягненню з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції в розмірі 2463,25 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кудіним Олександром Михайловичем, задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1361-5073 від 08 березня 2024 року в розмірі 21 437 гривень 68 гривень, з яких: 9879 гривень 25 копійок заборгованість за тілом кредиту; 11 558 гривень 43 копійки заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 930 гривень 66 копійок судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2463 гривні 25 копійок.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про захист прав споживачів та визнання неправомірним стягнення процентів за користування кредитними коштами відмовити з підстав викладених в редакції цієї постанови.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2797 гривень 02 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов