Справа № 333/8812/24
Провадження № 2-п/333/79/25
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Березовської Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2025 року у цивільній справі № 333/8812/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2025 року у цивільній справі № 333/8812/24 за позовом ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що вона дізналася про заочне рішення у справі № 333/8812/24 лише 17.10.2025 року після активації застосунку «Дія». До цього моменту вона не знала про існування цієї судової справи, оскільки не отримала жодного документа по суті справи або судових рішень (ухвал). Крім того, після ознайомлення з матеріалами справи, нею встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи сторінки кредитних договорів (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що ці договори підписані електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наголосила на тій обставині, що вона не укладала та не підписувала кредитний договір в редакції, яку долучено в якості доказів до позовної заяви, відповідно не погоджувала надмірні процентні ставки та умови кредитування. Вважає, що жоден поданий позивачем доказ не доводить, що вона узгодила кожну сторінку з наданого договору або ж саме цю редакцію договору в цілому. На думку заявниці, наведене вказує на неукладеність договору 08.01.2024 року № 1222166 з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», в тому числі в електронній формі, що підтверджує відсутність підстав для стягнення з неї неузгоджених процентів за цією позикою. Також, заявниця вважає, що є безпідставними заявлені позивачем вимоги про стягнення з неї процентів в розмірі 75 875,00 грн., оскільки вказана сума істотно перевищує розмір процентів, на який міг би розраховувати пересічний споживач при укладенні подібного договору і в рази більше за тіло кредиту, їх нарахування не відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту переходу до позивача прав вимоги від первісного кредитора саме в такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу, докази перерахування суми позики та інформація про належність карткових рахунків, на які переказано кошти. Просить поновити заявниці строк подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути та скасувати вищевказане заочне рішення, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 22.10.2025 року заяву залишено без руху та надано заявниці триденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

28.10.2025 року ОСОБА_1 в порядку усунення недоліків надіслала до суду документ про сплату судового збору.

Ухвалою судді від 28.10.2025 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином, заявниця у резолютивній частині заяви просила розглянути заяву без її участі. Представник позивача 22.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 12.08.2025 року у справі № 333/8812/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2025 року, ухваленому у справі № 333/8812/25 за позовом ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованість за договором № 1222166 про надання споживчого кредиту від 08.01.2024 року в розмірі 151 875,00 грн., 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 вважається повідомленою належним чином про дату, час і місце розгляду вищевказаної цивільної справи.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем знаходження.

Як вбачається з відповіді Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 04.12.2024 року вих. № 01.01-09/13292 (а.с. 74), відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб і її фактичне місце проживання є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року № 509, абзацом 2 п. 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п. 9 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 року включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

09.08.2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 Про внесення зміни до п. 9 Правил реєстрації місця проживання, якою внесено зміни до п. 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Разом із цим, згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Зазначені норми вказують на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на певний період. Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначену довідку віднесено до документів, що підтверджують місце проживання особи.

Таким чином, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ.

З урахуванням викладеного, актуальним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Поштова кореспонденція, що направлялася судом відповідачу за вказаною адресою її проживання повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 85, 89, 97, 108, 111, 114).

При цьому, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заяв по суті справи відповідачем суду не було надано.

Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає.

Відповідач у якості підстави для скасування заочного рішення у відповідній заяві посилається на неповідомлення відповідача належним чином про розгляд справи. Разом з тим, зазначені обставини не приймаються судом до уваги, оскільки з боку суду було вжито заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за її місцем фактичного проживання, а отже остання була повністю обізнана про дату, час і місце розгляду справи, але причини неявки в судове засідання не повідомляла, що свідчить про її навмисне ухилення від розгляду справи.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має подати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Заявниця в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не вказала та не надала жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення рішення 12.08.2025 року.

Вирішуючи питання по суті, суд зазначає, що відповідач своїм правом взяти участь у судовому засіданні та надати докази безпосередньо в суді не скористалася, у судове засідання не з`явилася.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що сторона відповідача, нехтуючи своїми правами та обов`язками, не з`явилася до суду, що дало суду можливість ухвалити заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідало положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Суд звертає увагу, що всі матеріали по справі були ретельно досліджені і в судовому засіданні та стосовно них в рішенні суду чітко відображена правова позиція з урахуванням норм матеріального права та наявних у справі документів.

На час подачі заяви про перегляд заочного рішення, судом не встановлено наявність доказів, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2025 року у цивільній справі № 333/8812/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак відповідач вправі оскаржити заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вказаний строк обраховується з дати винесення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик