Справа № 577/6160/25
Провадження № 2/577/2235/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Волошко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28522,79 грн, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № L4321069 від 15.12.2018 в розмірі 28522,79 грн, з яких 21793,97 грн.- сума заборгованості, 4765,57 грн. - сума інфляційних витрат, 1963,25 грн. - сума річних. Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем укладено договір кредитної лінії в електронній формі. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору, перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. Позичальник умови договору не виконав, загальний розмір заборгованості складає 21793,97 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 11100 грн., заборгованість за відсотками - 1444 грн, а також іншими заборгованостями (в тому числі комісією та пенями) в розмірі 9249,97 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019 та відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором № L4321069 від 15.12.2018. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» протоколом №1706 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Представник відповідача адвокат Кібець С.В. у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач не мав жодних правовідносин із ТОВ «ВІН ФІНАНС», у тому числі і до моменту зміни останнім найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра». Позивачем не надано доказів укладення Договору про відступлення права вимоги № 01072019 від 01.07.2019 р. При цьому позивачем додано до позовної заяви роздруківки загальних умов короткострокового кредитування, спеціальних умов короткострокового кредитування, паспорту кредиту, які самі по собі не є кредитними договорами ані за своїм змістом, ані за своєю формою. Відповідач не укладав ані з позивачем, ані з особою, яка, за нічим не підтвердженими доводами позивача передала йому права вимоги, договору/договорів, який/які відповідали б наведеним вимогам і за якими б відповідач отримував кошти. Позивачем не надано жодного належного доказу надання коштів відповідачу. Матеріали справи не містять ані платіжних доручень, ані будь-яких інших платіжних документів, які станом на 2018 рік (період часу, в який, за твердженням позивача, відповідачу нібито були надані кошти) були передбачені чинним на той час Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. Здійснені позивачем нарахування штрафних санкцій на відсутній борг суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Додані позивачем роздруківки ( загальні умови короткострокового кредитування, спеціальні умови короткострокового кредитування, паспорт кредиту) не підтверджують укладення жодних кредитних договорів. Щодо розміру заявлених витрат на правову допомогу відповідач вважає, що такі витрати підлягають покладенню на позивача одночасно з відмовою в задоволенні позову. Одночасно відповідач наголошує на тому, що відповідно до опису робіт, виконаних адвокатським бюро, зазначено складання позовної заяви та підготовка додатків до позовної заяви вартістю 3500 грн. Разом з тим, як вбачається з отриманого відповідачем примірника позовної заяви з додатками (копія додається) серед фактично доданих додатків відсутні такі, що зазначені в переліку, наведеному в позовній заяві, натомість фактично додані роздруківки невідомого походження, які не згадуються ані в тексті позовної заяви, ані в розділі «додатки». Отже, фактично не може йти мова про підготовку адвокатським бюро додатків до позовної заяви. Одночасно у змісті самої позовної заяви зазначаються найменування осіб, вочевидь, перенесені з інших процесуальних документів, що не дає підстав вважати, що адвокатським бюро було виконано дії, зазначені в наданому описі. На виконання статті 134 ЦПК України відповідач зазначає, що попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу (вивчення матеріалів справи та підготовка відзиву) становить 8 000 (вісім тисяч) гривень. Остаточний розрахунок буде наданий в строки, визначені ч. 8 ст. 141 та розрахований відповідно до статті 137 ЦПК України (а.с. 49-52).

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду на 10:00 год 18.11.2025 (а.с. 39).

Ухвалою суду від 21.10.2025 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Він Фінанс» про витребування доказів; витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» (Код , юридична адреса: вул. С.Петлюри,30, м. Київ 01032, Україна, електронна адреса: : інформацію чи є номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером за рахунком, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); інформацію перерахування у загальній сумі 11100 грн на рахунок, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) через транзакцію: 14.12.2018 - 8500 грн, 03.03.2019 - 2600 грн (а.с.40).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві прохає розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим, до суду не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кібець С.В. в судове засідання не з`явивя, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відстуності, позовні вимоги не визнає.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14 грудня 2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро та ОСОБА_1 укладено короткостроковий кредитний договір кредитної лінії AG9668727, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону, за яким надано в позику 8500 грн. Відсоткова ставка в день 0,50%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 127,5 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., загальна вартість кредиту - 9,767 грн, реальна річна відсоткова ставка - 178,80%, дата повного погашення - 14.01.2019, штраф,якщо є: 50%. Період продовження: 7 днів - комісія за організацію продовження 468 грн., за 14 днів - 723 грн., за 30 днів - 1,233 грн. (а.с.26 на звороті-27, а.с.25 на звороті-26)

Відповідно до додаткової угоди від 03.03.2019 №АМ6703608 до договору кредитної лінії №AG9668727 ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 11,100 грн., сума кедиту - 2,600 грн., відсоткова ставка в день 1,70%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 39 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 11,100 грн, загальна вартість кредиту - 12544 грн., реальна річна відсоткова ставка - 612%, дата повного погашення - 01.014.2019, штраф, якщо є: 50% ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 24, а.с.24 на звороті-25).

Згідно додаткової угоди від 15.12.2018 №АМ1123074 до договору кредитної лінії №AG9668727 грн. ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 8500 грн., сума кредиту - 8500 грн., відсоткова ставка в день 0,50%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 127,5 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 8500 грн, загальна вартість кредиту - 9,767 грн., реальна річна відсоткова ставка - 178,80%, дата повного погашення - 20.01.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.27 на звороті-28).

Відповідно до додаткової угоди від 15.12.2018 №АМ1123074 до договору кредитної лінії №AG9668727 ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 11,100 грн., сума кредиту - 8500 грн., відсоткова ставка в день 0,50%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 127,5 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 8500 грн, загальна вартість кредиту - 9,767 грн., реальна річна відсоткова ставка - 178,80%, дата повного погашення - 27.02.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.28 на звороті-29).

Згідно додаткової угоди від 15.12.2018 №АМ1123074 до договору кредитної лінії №AG9668727 грн. ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 11,100 грн., сума кредиту - 8500 грн., відсоткова ставка в день 0,50%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 127,5 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 8500 грн, загальна вартість кредиту - 9,767 грн., реальна річна відсоткова ставка - 178,80%, дата повного погашення - 07.03.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.29 на звороті-30).

Відповідно до додаткової угоди від 15.12.2018 №АМ1123074 до договору кредитної лінії №AG9668727 ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 8,500 грн., сума кредиту - 8500 грн., відсоткова ставка в день 0,50%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 127,5 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 8500 грн, загальна вартість кредиту - 9,767 грн., реальна річна відсоткова ставка - 178,80%, дата повного погашення - 20.02.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.30 на звороті-31).

Згідно додаткової угоди від 03.03.2019 №АМ6703608 до договору кредитної лінії №AG9668727 ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 11,100 грн., сума кредиту - 2,600 грн., відсоткова ставка в день 1,70%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 39 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 11100 грн, загальна вартість кредиту - 12,544 грн., реальна річна відсоткова ставка - 612%, дата повного погашення - 07.03.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.31 на звороті-32).

Відповідно до додаткової угоди від 03.03.2019 №АМ6703608 до договору кредитної лінії №AG9668727 грн. ОСОБА_1 встановлено ліміт кредитної лінії - 11,100 грн., сума кредиту - 2,600 грн., відсоткова ставка в день 1,70%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 39 грн, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000 грн., надана сум кредиту - 11,100 грн, загальна вартість кредиту - 12,544 грн., реальна річна відсоткова ставка - 612%, дата повного погашення - 25.03.2019, штраф, якщо є: 50%. (а.с.32 на звороті)

01 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» укладено договір відступлення прав вимоги №01072019 відповідно до якого ТОВ «ФК «Дінеро» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» приймає належні ТОВ «ФК «Дінеро» права вимоги до боржників вказані у реєстрі боржників (а.с.10-12)

Згідно додаткової угоди №3 від 24.12.2019 до договору відступлення прав вимоги №01072019 кредитор зобов`язується належним чином повідомити боржника щодо факту повернення прав вимоги згідно акту повернення прав вимоги від 24.12.2019ю Новий кредитор зобов`язується здійснити переказ грошових коштів на користь кредитора в сумі 3788 грн, які були сплачені на рахунок нового кредитора боржником на рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №L8684100 від 18.11.2018 (а.с.13)

Відповідно до додаткової угоди №БН від 28.05.2021 до договору відступлення прав вимоги №01072019 сторони у зв`язку з виявленням помилок в наступних актах прийому-передачі реєстрів боржників від 01.07.2019, 15.07.2019 та 30.10.2019, дійшли згоди про внесення змін до зазначених актів шляхом викладення правильних відомостей (а.с.14)

Відповідно до реєстру боржників від 15.07.2019 до договору відступлення прав вимоги №01072019 від 01.07.2019 ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 28522,79 грн. (а.с.35)

25 липня 2024 року на виконання протоколу №1706, наказом загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.34 на зороті).

Згідно розрахунку, наведеного в позові заборгованість за кредитним договором № L4321069 від 15.12.2018 становить 28522,79 грн, з яких 21793,97 грн.- сума заборгованості, 4765,57 грн. - сума інфляційних витрат, 1963,25 грн. - сума річних (а.с. 4-6, а.с. 7 на звороті).

За інформацією АТ «Таскомбанк», яка витребувана за клопотанням позивача, в АТ «ТАСКОМБАНК» (Код , юридична адреса: вул. С.Петлюри,30, м. Київ 01032, Україна, електронна адреса: ) станом на 22.10.2025 відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), відповідно рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) не відкривалися, банківські платіжні картки не видавалися. Номер телефону НОМЕР_1 (зазначений позивачем) АТ «ТАСКОМБАНК» не належить, тому банк не може надати інформацію про перерахування коштів в загальній сумі 11100 грн на рахунок ОСОБА_1 (а.с.44).

ІV. Норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Згідно ст. 512 ЦК України редитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

V. Оцінка суду.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог, враховуючи наступне.

Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

При цьому, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів підписання електронним цифровим підписом сторін наданих угод про короткострокові кредити, оскільки в них відсутні відомості про електронний підпис одноразовим ідентифікатором (позначення ідентифікатора цифрами чи символами) (а.с.26 на звороті- а.с.32 на звороті). Відповідач укладення договорів з первісним кредитором не визнає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач не надано доказів перерахування, кредиту в сумі 11000 грн. тобто виконання кредитного договору № L4321069 від 15.12.2018 первісним кредитором ТОВ ФК «Дінеро».

Так, за інформацією АТ «Таскомбанк», яка витребувана за клопотанням позивача, в АТ «ТАСКОМБАНК» (Код , юридична адреса: вул. С.Петлюри,30, м. Київ 01032, Україна, електронна адреса: ) станом на 22.10.2025 відсутня інформація про ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), відповідно рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) не відкривалися, банківські платіжні картки не видавалися. Номер телефону НОМЕР_1 (зазначений позивачем) АТ «ТАСКОМБАНК» не належить, тому банк не може надати інформацію про перерахування коштів в загальній сумі 11100 грн на рахунок ОСОБА_1 (а.с.44).

Відтак суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого кредиту, перерахування коштів а тому перевірити правильність нарахування суми боргу відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, їх розмір та розмір заборгованості по кредитному договору.

При цьому, суд бере до уваги правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).».

Проте, виписки про рух коштів по рахунку відповідачем не надано.

Наданий документ під назвою « Виписка про рух коштів » не є Випискою з особового рахунку клієнта, оскільки взагалі не відображає номеру рахунку клієнта (а.с.20).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц (провадження № 61-3753св22) вказано, що: «Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Сам по собі наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості саме в сумі 28522,79 грн.

Як зазначено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18, від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18 наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують).

Як вказано у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21), від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц (провадження № 61-8074св22): суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Натомість у справі, що є предметом розгляду позивачем належних та допустимих доказів, на яких ґрунтується наданий ним розрахунок заборгованості відповідача суду не надано, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити перевірку правильності здійснених нарахувань.

Пунктом 4 частини 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності договірних зобов`язань відповідача з первісним кредитором, порушення боржником своїх зобов`язань та їх розміру, зокрема видачі кредиту, встановлення певного кредитного ліміту, виписки про рух коштів чи інших допустимих доказів, на яких ґрунтується наданий ним розрахунок заборгованості, в задоволенні позову про стягнення кредитних коштів на користь позивача, який отримав право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги, слід відмовити.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 5, 12-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст. 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 28522,79 грн - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (місце знаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача: Адвокат Кібець Святослав Володимирович ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Н. В. Потій