ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8228/25 Справа № 214/9400/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року, ухвалене суддею Сіденком С.І. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за розписками:

- від 25.02.2019 в розмірі 10 000,00 гривень (десять тисяч грн. 00 коп) та пеню за період з 26.02.2022 по 15.10.2024 в розмірі 3 952,00 гривень (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 00 коп.);

- від 16.04.2020 в розмірі 57 000,00 гривень (п`ятдесят сім тисяч грн. 00 коп.) та пеню в розмірі 8 969,62 гривень (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 62 коп);

- від 04.08.2020 в розмірі 2 000,00 гривень (чотири тисячі грн. 00 коп.), 3% річних в розмірі 48,00 гривень (сорок вісім грн. 00 коп.), інфляційні витрати в розмірі 212,24 гривень (двісті дванадцять грн. 24 коп.) та пеню в розмірі 1727,12 гривень (одна тисяча двадцять сім грн. 12 коп.);

- від 17.09.2020 в розмірі 900,00 доларів США (дев`ятсот доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 36,08 доларів США (тридцять шість доларів 08 центів);

- від 23.10.2020 в розмірі 73200,00 грн. та пеню в розмірі 5584,02 гривень (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн. 02 коп);

- від 23.12.2020 в розмірі 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 22,12 доларів США (двадцять два долари 12 центів);

- від 25.08.2021 в розмірі 1620,00 доларів США (одна тисяча шістсот двадцять доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 15,31 доларів США (п`ятнадцять доларів 31 цент);

- від 02.02.2022 в розмірі 2004,30 доларів США (дві тисячі чотири долари 30 центів).

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору позики з приводу повернення позичених коштів. В обґрунтування вимог позивачем надано до суду оригінали зазначених розписок.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість: -за розпискою від 25.02.2019 в розмірі 10000,00 гривень (десять тисяч грн 00 коп) та пеню за період з 26.02.2022 по 15.10.2024 в розмірі 3952,00 гривень (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн 00 коп.); -за розпискою від 16.04.2020 в розмірі 57000,00 гривень (п`ятдесят сім тисяч грн. 00 коп.) та пеню в розмірі 8969,62 гривень (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять грн 62 коп.). -за розпискою від 04.08.2020 в розмірі 2000,00 гривень (чотири тисячі грн 00 коп.), 3% річних в розмірі 48,00 гривень (сорок вісім грн 00 коп.), інфляційні витрати в розмірі 212,24 гривень (двісті дванадцять грн 24 коп.) та пеню в розмірі 1727,12 гривень (одна тисяча двадцять сім грн 12 коп.); -за розпискою від 17.09.2020 в розмірі 900,00 доларів США (дев`ятсот доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 36,08 доларів США (тридцять шість доларів 08 центів); -за розпискою від 23.10.2020 в розмірі 73200,00 грн та пеню в розмірі 5584,02 гривень (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн 02 коп); -за розпискою від 23.12.2020 в розмірі 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 22,12 доларів США (двадцять два долари 12 центів); -за розпискою від 25.08.2021 в розмірі 1620,00 доларів США (одна тисяча шістсот двадцять доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 15,31 доларів США (п`ятнадцять доларів 31 цент); -за розпискою від 02.02.2022 в розмірі 2004,30 доларів США (дві тисячі чотири долари 30 центів).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2808,40 гривень (дві тисячі вісімсот вісім грн 40 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам, а саме фактам належного виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед позивачем, неправомірно, присудивши не лише суму боргу, а й 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідачка зазначає, що частину коштів сплачувала позивачу на вулиці, де останній не мав можливості написати розписки, при цьому обіцяв надати їх згодом. Обіцяного позивач ОСОБА_1 так і не виконав, натомість відмовив у поверненні оригіналів розписок за сплаченими коштами.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів, які вже фактично були сплачені на його користь.

Також відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що через скрутне становище та безпорадний стан, у зв`язку з хворобою чоловіка, та необхідністю коштів на його лікування, отримувала менші суми ніж зазначені у розписках.

За розпискою на суму 109800,00 грн, отримала в борг 40700,00 грн, з яких 36360,00 грн було повернуто позивачу, а на суму 4340,00 грн позивач отримав продукти в рахунок погашення заборгованості, тому вважає цей борг закритим.

За розпискою на суму 25164,00, отримала в борг 11502,00 грн, який також вважає закритим, оскільки переплата за ним становить 13662,00 грн.

За розпискою на суму 34300,00 грн, сплачувала по 2500,00 грн в місяць, та фактично виплатила 83050,00 грн, тому переплата складає 48750,00 грн.

За розпискою на суму 138600,00 грн, отримала в борг 50000,00 грн, щомісячний платіж складав 3850,00 грн. Зазначена сума була сплачена позивачу у кількості 21 платежу, тому переплата за цією розпискою становить 30850,00 грн.

Оскільки позивач відмовився повертати оригінали розписок, вона змушена погодитись на отримання розписок з зазначенням повернутих нею коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги та законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача зауважує, що позивач не заперечує факту повернення йому частини коштів за борговими розписками. Проте, усі повернуті були враховані при зверненні до суду. Також при розрахунку пені в розмірі облікової ставки НБУ за користування грошовими коштами, позивачем також були враховані суми добровільно повернутих грошових кошів відповідачкою. Позовні вимоги містили лише несплачені суми, тобто різницю фактично залишеного боргу відповідно до розписок у період з 2019 року по час розгляду справи в суді.

ОСОБА_3 зазначає, що з позовної заяви, рішення суду, та з апеляційної скарги й долучених до неї розписок слідує, що Позивачем було враховано грошові кошти, які поверталися Відповідачкою за борговими розписками.

Позивач не заперечує, що отримував грошові кошти та писав відповідні розписки, копії яких долучені до апеляційної скарги, проте усі вони були враховані при зверненні з позовом до суду.

Різниця між розписками у доларах США та розміру повернутих коштів в доларах США, обумовлена тим, що Відповідачка повертала декілька разів борг у доларах США по розпискам за яким кошти бралися в гривнях, а тому кошти переводились по курсу Нацбанку і були враховані Позивачем у розписки в гривневих еквівалентах.

Посилання відповідачки на безпорадний стан та смерть її чоловіка не відповідають дійсності, оскільки відповідно свідоцтва про смерть, яке долучено до апеляційної скарги, ОСОБА_4 , помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як грошові кошти по розпискам Відповідачка брала з 2019 року, тобто з різницею у 5 років, а тому ці події ніяк не можуть бути пов`язаними між собою.

Позивач переконаний, що Відповідачка шляхом маніпуляцій просила в борг гроші, обманювала, намагалася заплутати, просила про допомогу, зазначала, що їй потрібні грошові кошти. Позивач брав на своє ім`я кредити у МФО та віддавав їй гроші аби допомогти. Отримавши гроші за розписками Відповідачка обіцяла їх повернути. Строк повернення коштів давно сплинув, але й до сьогодні грошові кошти Відповідачу не повернуті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, взявши до уваги доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні адвоката Кривенко І.М., яка діяла в інтересах ОСОБА_1 , просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що відповідачка ОСОБА_2 отримала в борг кошти від позивача ОСОБА_1 по борговим розпискам:

-за розпискою від 25.02.2019 в розмірі 34300,00 гривень (тридцять чотири тисячі триста гривні), а.с. 60;

-за розпискою від 16.04.2020 в розмірі 138600,00 гривень ( сто тридцять вісім тисяч шістсот гривні), а.с. 66;

-за розпискою від 04.08.2020 в розмірі 25164.00 гривень (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят чотири гривні), а.с 59;

-за розпискою від 17.09.2020 в розмірі 900,00 доларів США (дев`ятсот доларів 00 центів), а.с 61;

-за розпискою від 23.10.2020 в розмірі 109800,00 грн.(сто дев`ять тисяч; вісімсот), а.с. 62;

-за розпискою від 23.12.2020 в розмірі 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів США 00 центів), а.с. 63;

-за розпискою від 25.08.2021 в розмірі 1620,00 доларів США (одна тисяча шістсот двадцять доларів США 00 центів), а.с. 64;

-за розпискою від 02.02.2022 в розмірі 2375,00 доларів США (дві тисячі триста сімдесят пять доларів США), а.с. 65.

Позивачем надано суду данні щодо часткового повернення боргу відповідачкою та розрахунки пені та відсотку інфляційних витрат на залишок боргу на момент звернення до суду:

-за розпискою від 25.02.2019 в розмірі 10000,00 гривень (десять тисяч грн. 00 коп) та пеню за період з 26.02.2022 по 15.10.2024 в розмірі 3952,00 гривень (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 00 коп.);

-за розпискою від 16.04.2020 в розмірі 57000,00 гривень (п`ятдесят сім тисяч грн. 00 коп.) та пеню в розмірі 8969,62 гривень (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 62 коп);

-за розпискою від 04.08.2020 в розмірі 2000,00 гривень (чотири тисячі грн. 00 коп.), 3% річних в розмірі 48,00 гривень (сорок вісім грн. 00 коп.), інфляційні витрати в розмірі 212,24 гривень (двісті дванадцять грн. 24 коп.) та пеню в розмірі 1727,12 гривень (одна тисяча двадцять сім грн. 12 коп.);

-за розпискою від 17.09.2020 в розмірі 900,00 доларів США (дев`ятсот доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 36,08 доларів США (тридцять шість доларів 08 центів);

-за розпискою від 23.10.2020 в розмірі 73200,00 грн. та пеню в розмірі 5584,02 гривень (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири грн. 02 коп);

-за розпискою від 23.12.2020 в розмірі 1000,00 доларів США (одна тисяча доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 22,12 доларів США (двадцять два долари 12 центів);

-за розпискою від 25.08.2021 в розмірі 1620,00 доларів США (одна тисяча шістсот двадцять доларів 00 центів) та 3 % річних к розмірі 15,31 доларів США (п`ятнадцять доларів 31 цент);

-за розпискою від 02.02.2022 в розмірі 2004,30 доларів США (дві тисячі чотири долари 30 центів).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до положень статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Верховного Суду України, від 08 червня 2016 р. (справа № 1103цс16), від 12 квітня 2017 року (справа № 442/8157/15-ц).

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, а також, що позичальник зобов`язується повернути позику. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки (постанова 16 червня 2021 року по справі № 463/5955/18 (провадження № 61-1913св21).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

За змістом статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи з наведених вище норм матеріального права, визначальним фактором при визначенні правовідносин позики є визначення розписки як боргового документа. Борговим документом або документом, що підтверджує факт укладення договору позики, має бути документ в якому визначені основні характеристики договору позики згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України. Таким чином, наявність у розписках визначеного обов`язку позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) дає можливість визначення правовідносин, що виникли між сторонами як з договору позики.

Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.

Встановивши, що укладений між сторонами письмовий договір позики та боргова розписка підтверджують не лише факт укладення договору, а й факт передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, суд дійшов висновку про виникнення між сторонами правовідносин з договору позики.

Крім того, за приписами частин першої та другої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо ненадання належних доказів повного виконання відповідачкою зазначених грошових зобов`язань, а також з тим, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають до задоволенню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню щодо стягнення сум боргу та неустойки.

Разом з тим, судом не враховано, що при зверненні до суду позивачем зазначено, що відповідно до розписки від 23.12.2020 року відповідачка отримала 1000,00 доларів США, які зобов`язувалась повернути до 30.04.2021. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань сплатила борг не в повному обсязі, тому заборгованість за вказаним договором на час звернення до суду з позовом становить 900,00 доларів США (а.с.2 зворот).

Також, при складанні розрахунку стягнення з відповідачки 3% річних за користування грошовими коштами за борговою розпискою від 23.12.2020, за період з 01.05.2021(наступний день після закінчення строку повернення позики) по 23.02.2022, складає 299 дні, позивачем зазначено суму неповернутих грошових коштів у розмірі 900,00 доларів США, та саме на цю суму нараховує відсотки за користування (900,00 х 3% / 100% х 299 / 365) = 22,12 доларів США (а.с. 5).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню за борговою розпискою від 23.12.2020 з 1000,00 доларів США до 900,00 доларів США.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відповідно - зміни судового рішення, слід перерозподілити судові витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 4212,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4771-2960-6946-0507 від 09.07.2025 року (а.с. 136).

Оскільки, апеляційну скаргу задоволено частково, то підлягає сплаті судовий збір у розмірі 4168,46 грн.

Тобто, з позивача на користь відповідачки слід стягнути судовий збір, за подання апеляційної скарги пропорційно задоволених вимог у розмірі 44,14 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за борговою розпискою від 23.12.2020 суми заборгованості з 1000,00 доларів США на 900,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 44,14 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарження не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 11 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: