Провадження № 22-ц/801/2383/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Березовська О. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуСправа № 127/23431/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Рибчинського В.П., Голоти Л.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду від 29.09.2025 року , ухвалене під головуванням судді Березовської О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю,-

в с т а н о в и в :

25.07.2025 ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Семенюк І. В., звернулась до суду із позовом про встановлення факту проживання її із сином ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці за цією ж адресою, кадастровий номер :03:053:0138 , з моменту прийняття будинку до експлуатації .Зазначила , що нею разом із сином було збудовано вказаний житловий будинок, проте під час оформлення будинку в експлуатацію вона погодилась на оформлення права власності на новостворене нерухоме майно лише на ім`я її сина, відповідача у справі ОСОБА_2 , чим позбавила себе права власності на вказаний житловий будинок, не передбачаючи, що в майбутньому це може призвести до позбавлення її права на житло.

Ухвалою Вінницького міського суду від 22.08.2025 вище вказана заява в зв`язку з невідповідністю її вимогам п. 4 ч. 3 ст.175 ЦПК України, була залишена без руху ,а позивачці був наданий строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії ухвали. При цьому суд вказав, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: окремі матеріально правові вимоги до відповідача (ів) і спосіб захисту її прав або інтересів спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

01.09.2025 року до суду сторона позивача подала заяву про зменшення і уточнення позовних вимог ,у якій ,посилаючись на різні правові норми ,вказала, що позовні вимоги вважати наступного змісту : «Встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2000 року» і вважати вимоги ухвали суду від 22.08.2025 року про залишення позовної заяви без руху виконаними.

Ухвалою Вінницького міського суду від 29.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю постановлено вважати неподаною та повернуто позивачці.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк І.В., просить зазначену ухвалу суду скасувати через порушення судом норм процесуального права ,а у справі постановити нову ухвалу ,якою направити справу для продовження розгляду до суду 1 інстанції . Зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про повернення її позовної заяви з підстав того, що у позовній заяві разом із вимогою встановити факт спільного проживання із сином з 2000 року, що є питанням доведення обставин , що входять до предмету доказування у цій справі, позивачем не зазначено у позові окремої матеріально- правової вимоги до відповідача і не вказано способу захисту .Суд порушив норми ст.417 ЦПК України і ст.55 Конституції України і не врахував заяву про зменшення і уточнення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає , з наступних підстав .

Суд першої інстанції встановив ,що позивач в позовній заяві посилається на те, що вона погодилась на оформлення права власності на новостворене ними нерухоме майно на ім`я її сина, відповідача у справі ОСОБА_2 , чим позбавила себе права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , не передбачаючи, що в майбутньому це може призвести до позбавлення права на житло.

Отже факт, про встановлення якого просить позивач, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, якщо існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, але з позовної заяви такий спір не вбачається.

Ухвалою Вінницького міського суду від 22.08.2025 року позивачу було надано семиденний строк на те ,щоб усунути недоліки позовної заяви, яка мала б містити мету встановлення факту проживання однією сім`єю з сином ОСОБА_2 , права, які заперечуються (не визнаються) відповідачем ОСОБА_2 , матеріально правові вимоги до нього ,а також відповідний спосіб захисту порушених прав позивача і таким чином визначити в позовній заяві наявний між сторонами спір про право.

Ухвалу суду було надіслано представнику позивача на електронну адресу, зазначену в позовній заяві, ухвала доставлена до електронної скриньки 25.08.2025, що підтверджується відповідною довідкою про доставку.

01.09.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Семенюка І. В. про зменшення і уточнення позовних вимог на виконання вимог ухвали про усунення недоліків, однак за змістом заяви вбачається, що недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду від 22.08.2025, неусунуті.

В заяві про зменшення і уточнення позовних вимог представник позивача просить встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2000 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 29.09.2025 року ,суд виходив із того, що встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю є питаннями доведення обставин, що входять до предмета доказування в цій справі, пред`явлення окремої позовної вимоги про це не є необхідним ,а у поданій заяві про зменшення і уточнення вимог сторона позивача недоліки позовної заяви у наданий судом строк не усунула, а саме : не зазначила у позові окремої матеріально- правової вимоги до відповідача і не вказала спосіб захисту її прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач мав би просити суд визначити у рішенні.

Колегія суддів ,перевіривши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги ,вважає, що суд вірно встановив обставини щодо недотримання позивачем норм процесуального права ,що регулюються порядок прийняття судом позову до розгляду ,вірно застосував норми права, надав позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви і обгрунтовано вважав її неподаною і повернув позивачу.

Доводи скарги про порушення судом норм ст.417 ЦПК України і ст.55Конституції України не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Суд не порушував права і свободи позивача на звернення до суду за захистом своїх прав ,передбачені ст. 55 Конституції України , оскільки вказана стаття Конституції України гарантує право на судовий захист, але реалізація цього права відбувається відповідно до процесуальних норм, встановлених законами (наприклад, Цивільним процесуальним кодексом України - ЦПК), які визначають порядок звернення, строки, необхідні документи та інші аспекти, що регулюють судочинство. Суд не порушує це право, якщо відмовляє або закриває провадження, повертає позовну заяву позивачу ,дотримуючись вимог процесуального закону, якщо справа не підлягає розгляду в суді або позивач не дотримався встановленого порядку.

Суд вірно виходив із того, що зі змісту положень Розділу IV ЦПК України у порядку окремого провадження ,як виду непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, якщо : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із позовної заяви ,позивач посилається на те, що вимоги її про встановлення факту проживання із сином виникають спір про право ,що підлягає вирішенню в позовному провадженні.(а.с.4)

Проте, згідно ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування , а згідно п.4 ч.3 цієї статті позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Встановивши ,що позовна заява не містить, крім вимог про встановлення факту, змісту позовних вимог до відповідача, тобто, матеріально- правової вимоги і способу захисту ї/ї прав та інтересів , суд обгрунтовано надав позивачу строк для усунення недоліків позову, а встановивши, що заява про зменшення і уточнення позовних вимог вказані недоліки не усунула, суд підставно вважав позовну заяву неподаною і повернув її ОСОБА_1 .

Суд також не порушував положення ст. 417 ЦПК України, про те, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, оскільки дана справа в суді касаційної інстанції не перебувала постанова з вказівками не ухвалювалась і даний розгляд справи не є новим.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та матеріального права, не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги також правильні і обгрунтовані висновки суду не спростовують .

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

Постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П.Рибчинський