Справа № 201/146/25
Провадження № 2/201/48/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко А.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ опіки та піклування управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа відділ опіки та піклування управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

Позовна заява, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, мотивована тим, що з 22 січня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2019 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розлучення старший син проживає з батьком, а молодший з матір`ю. Між тим, на підставі судового наказу у цивільній справі № 201/2651/24 ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 березня 2024 року.

Фактично з самого розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом останнього року позивач не бачив сина, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Мирним шляхом врегулювати спір не вдається, відповідач налаштовує сина проти батька, заблокувала його номер на мобільному телефоні сина, а тому він змушений звернутись до суду.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому, ОСОБА_1 , брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом особистого спілкування, спілкування за допомогою засобів мобільного та інтернет зв`язку. Також позивач просив встановити можливість перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батька (з батьком) три рази на тиждень, а саме : кожен вівторок (з 16 години дня до 21:00 години вечора), середу (з 16 години дня до 21:00 години вечора) та неділю (з 09:00 годин ранку до 08:00 години ранку наступного дня (понеділок). Кожен вівторок, починаючи з 16:00 год. позивач забирає до себе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення виховання, спільного часу, шляхом відвідування кружків, розважальних заходів, перебування разом за місцем проживання ОСОБА_1 . Позивач може забирати дитину кожного вівторка о 16:00 зі школи, кружків, місця проживання або з будь-якого іншого місця. О 21-00 год. кожного вівторка позивач привозить дитину до його матері - ОСОБА_2 за місцем її проживання та передає їй сина. Кожну середу, починаючи з 16:00 год. позивач забирає до себе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення виховання, спільного часу, шляхом відвідування кружків, розважальних заходів, перебування разом за місцем проживання ОСОБА_1 . Позивач може забирати дитину кожну середу о 16:00 зі школи, кружків, місця проживання або з будь-якого іншого місця. О 21-00 год. кожної середи позивач привозить дитину до його матері - ОСОБА_2 за місцем її проживання та передає їй сина. Кожну неділю, починаючи з 09:00 год. позивач забирає до себе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення виховання, спільного часу, шляхом відвідування кружків, розважальних заходів, перебування разом за місцем проживання ОСОБА_1 . Позивач може забирати дитину кожну неділю о 09:00 год з кружків, місця проживання або з будь-якого іншого місця. Забираючи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у неділю він залишається у батька з ночівлею до понеділка. Кожного понеділка до 08:00 год. позивач відводить особисто сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до школи на перше заняття, а у разі відсутності таких занять передає сина матері. Також позивач просив надати йому, ОСОБА_1 , можливість особисто забирати дитину з дому або зі школи в дні побачень, а також необмежене спілкування сина засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином (а.с., а.с.1-2, 32-33, 137-139).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2025 року вищевказану позовну заяву розподілено судді Куць О.О. (а.с.23).

Ухвалою судді від 09 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 26-27).

Ухвалою судді від 24 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с. 35).

У відзиві на позовну заяву від 11 січня 2025 року відповідач ОСОБА_2 вказувала, що позивач ОСОБА_1 систематично здійснює психологічний та моральний тиск на неї, що є грубим порушенням її прав та суперечить принципам рівності батьків у вихованні дитини, визначеним ст. 157 СК України. Причиною цього тиску є її незгода стосовно відмови від її материнських прав щодо старшої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично позивач використовує юридичні механізми не для захисту своїх прав, а як інструменти тиску на неї, що підтверджується судовими справам про поділ майна подружжя. Такі дії є зловживанням процесуальними правами. Малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не бажає спілкуватись з батьком, дитина відчуває стрес коли чує про те, що батько хоче його забрати та провести з ним час. Дитина має графік відвідування спортивних секцій, логопеда, офлайн навчається у шкільному закладі, а тому графік побачень щодо якого ставить питання позивач не буде відповідати інтересам дитини. Не відповідають дійсності ті обставини, що батько не бачив сина майже рік, оскільки такі зустрічі відбувались та закінчувались сварками на очах у дитини. Позивач тривалий час мав алкогольну залежність, зокрема, перебував у нетверезому стані на дні народження сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що формує певні відхилення у розвитку дитини. Відповідач вважає за доцільне встановити графік побачень дитини з батьком один раз на тиждень у суботу у присутності матері тривалістю 2 години, окрім літніх місяців (а.с. 49-51).

У запереченнях від 10 червня 2025 року відповідач наголошувала на негативному впливі батька на дитину, відсутності перешкод у спілкуванні батька з сином, вказувала, що зустрічі раз на тиждень в присутності матері сприятимуть захисту психологічного комфорту та безпеки дитини (а.с. 158-160).

Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Співак О.М. просили задовольнити позовну заяву повному обсязі.

Відповідач та її представник адвокат Тульчинська Н.В. просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони з 22 січня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 лютого 2019 року (справа № 201/8730/18), яке набрало законної сили 19 березня 2019 року (а.с. 63-64).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 14,15,58,59).

Після розлучення старший син проживає з батьком, а молодший, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, що сторонами не заперечується, а відтак не підлягає доказуванню в силу ч.1 ст. 82 ЦК України.

Матеріали справи містять висновок психолога № 01-4/101 від 23 червня 2025 року, складеного КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» ДМР за направленням № 550/0312-17 від 19 травня 2025 року від управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, для визначення рівня батьківського потенціалу обох батьків, ставлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до обох батьків.

З указаного висновку вбачається, що за результатами психологічного діагностування ОСОБА_1 було встановлено, що він має достатньо високий рівень батьківського потенціалу, є авторитетом для сина ОСОБА_7 . Схильності до відкритої агресивної поведінки не виявлено, ОСОБА_1 здатен адекватно оцінювати різноманітні життєві ситуації та позитивно реагувати на них. Батько має чіткі плани щодо виховання та розвитку дитини, здатен брати відповідальність на себе за свої вчинки та бути вимогливим до оточуючих.

В ході психологічного діагностування рівню прихильності ОСОБА_7 до батьків було виявлено, що він має емоційну прив`язаність та прихильність до батька, поважає його. Хлопець підкреслює, що батько ставиться до нього з одного боку лояльно та з розумінням, з іншого боку вимогливо. Рівень розумового та емоційного розвитку хлопця відповідає віковій нормі, психоемоційний стан стабільний, задовільний. Схильності до відкритої агресивної поведінки не виявлено. Під час бесіди та тестування дитина була доволі щирою.

Зі слів дитини: він гарно ставиться до мами та молодшого брата ОСОБА_8 , хотів би регулярно з ними спілкуватись, жалкує, що останнім часом такої можливості не має, бо мама стала уникати таких зустрічей.

У висновку вказано, що для більш об`єктивного психологічного висновку психолог намагався запросити ОСОБА_9 , але за вказаним номером телефона з нею зв`язатись не було можливості. Служба у справах дітей Соборного району також надала номер її адвоката. Адвокат пообіцяла передати інформацію про те, що ОСОБА_10 бажано звернутись у відділення «Служби підтримки сім`ї». Проте протягом 4-х тижнів ОСОБА_11 не вийшла на зв`язок та не звернулась до відділення.

Психолог надав батькові рекомендації щодо оптимізації процесу виховання його старшого сина (а.с. 167-168).

Згідно висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 5/6-78 від 27 червня 2025 року адміністрація вважає доцільним визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може перебувати у батька (з батьком) ОСОБА_1 3 рази на тиждень, а саме: щовівторка з 16:00 до 21:00, щосереди з 16:00 до 21:00 та щонеділі з 09:00 до 08:00 наступного дня.

Вирішено за доцільне надати можливість ОСОБА_1 особисто забирати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дні побачень.

Надати можливість необмеженого спілкування з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином (а.с. 175-176).

Як вбачається зі змісту вищевказаного висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 5/6-78 від 27 червня 2025 року адміністрацією врахований відзив на позовну заяву ОСОБА_2 .

Засідання призначалось на 15 травня 2025 року. Між тим, ОСОБА_2 надала заяву, в якій зазначила, що не зможе бути присутньою на засіданні комісії, хоча в день засідання, як зазначено у висновку, приходила до управління-служби у справах дітей та спеціалісти управління-служби провели з нею бесіду. ОСОБА_11 зазначила, що хоче, щоб діти спілкувались між собою, але через конфліктну ситуацію із батьком дітей такої можливості немає.

На чергове засідання комісії ОСОБА_2 також не з`явилась, були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач у телефонному режимі повідомила, що не може бути присутньою на засіданні з питань захисту прав дитини (а.с. 176).

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою - десятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль для забезпечення принципу однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У пункті 1 статті 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визнають таке розлучення необхідним у найкращих інтересах дитини.

Відповідно до пункту 3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу або проживання окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому батькові у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, якщо таке спілкування не шкодить нормальному розвитку дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері чи батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо. Рішення приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та інших істотних обставин.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо один із батьків чинить перешкоди іншому у спілкуванні з дитиною та її вихованні, той має право звернутися до суду з позовом про усунення таких перешкод. Суд визначає способи участі батьків у вихованні, місце і час спілкування, а за потреби може обумовити побачення присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати такому спілкуванню, якщо воно не шкодить нормальному розвитку дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти також мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі право на рівномірне виховання обома батьками.

У §54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (№31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, і особлива увага має приділятися найважливішим інтересам дитини, які переважають над інтересами батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, а предметом основної турботи є забезпечення інтересів дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 цього ж Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право підтримувати з ними регулярні особисті стосунки і прямі контакти.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає письмовий висновок на підставі результатів обстеження умов проживання та інших документів.

Верховний Суд у своїй практиці наголошує, що при визначенні способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною суд має враховувати насамперед інтереси дитини, її вік, стан здоров`я та психоемоційний стан.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у встановлених законом випадках.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що обов`язок щодо виховання, розвитку та утримання дітей покладається на обох батьків у рівній мірі, незалежно від факту їхнього спільного проживання або наявності шлюбу між ними. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своєї дитини, а головним критерієм у здійсненні цих прав є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Якщо батьки розірвали шлюб і проживають окремо, то той із них, хто проживає окремо від дитини, не втрачає своїх батьківських прав і має право брати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, проводити спільний час, брати участь у вирішенні питань, що стосуються життя та розвитку дитини. Інший із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язаний не чинити перешкод у реалізації цього права, оскільки такі дії суперечать як нормам національного законодавства, так і міжнародним стандартам, зокрема положенням Конвенції про права дитини та статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У випадку, коли один із батьків чинить перешкоди іншому у спілкуванні з дитиною або у її вихованні, питання про усунення таких перешкод може бути вирішено в судовому порядку. Суд, керуючись інтересами дитини, має право визначити конкретні способи участі того з батьків, хто проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановивши порядок побачень, частоту, час та місце спілкування, а за потреби - умови, що забезпечують безпечне та комфортне перебування дитини з батьком або матір`ю.

В судовому засіданні відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про негативний вплив батька на дитину.

Оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами склались складні, напружені стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з сином.

Наявні у справі докази та надані сторонами пояснення свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з сином, а тому доводи позивача про те, що відповідачем йому чиняться перешкоди у вільному спілкуванні та у вихованні сина є обґрунтованими та доведеними.

При визначенні способу участі батька у вихованні сина, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та індивідуальні потреби дитини даного віку, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків брати участь у вихованні дитини.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з сином буде перешкоджати нормальному його розвитку. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що спілкування позивача з сином буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і батька, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Слід зазначити, що враховуючи той факт, що старший син сторін ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає з батьком ОСОБА_1 , перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у їх родині бути сприяти спілкуванню братів та їх гармонійному розвитку.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказувала, що вважає за доцільне встановити графік побачень дитини з батьком один раз на тиждень у суботу тривалістю 2 години та лише у присутності матері.

Між тим, суд вважає, що установлення обмеження батькові та дитині у безперешкодному спілкуванні та налагодженні психоемоційного контакту між ними шляхом проведення зустрічей виключно у присутності матері повинно ґрунтуватися на беззаперечних доказах можливого негативного впливу батька на виховання дитини, формування її як особистості, на її безпеку та повноцінний розвиток. Мотиви такого обмеження не можуть базуватися лише на бажанні матері, виходячи з конфліктних ситуацій та неприязних стосунків між дорослими.

У цій справі ані органом опіки та піклування, ані відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за присутності матері. Це призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною та, з урахуванням відносин, що сталися між батьками, сприятиме наявності конфліктних ситуацій у присутності синів, що негативно вплине на їх емоційний стан.

Встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між батьком, та сином, надаючи оцінку запропонованими позивачем та органом опіки та піклування графіком, суд дійшов висновку висновку про те, що з урахуванням віку дитини, її інтересів, відсутності протиправних дій батька стосовно свого сина, бажання бачитися, піклуватися про нього та виховувати його, вірним буде визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з сином відповідно до висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 5/6-78 від 27 червня 2025 року.

Посилання відповідача на те, що дитина відвідує спортивні секції, логопеда, офлайн навчається у шкільному закладі, а тому графік побачень щодо якого ставить питання позивач не буде відповідати інтересам дитини, суд вважає безпідставними, зокрема, як зазначив позивач у судовому засіданні, він може особисто відвозити дитину на відповідні заняття. Крім того, відповідачем не надано суду відповідного графіку та доказів на підтвердження відвідування дитиною таких секцій.

Посилання ОСОБА_2 на зловживання позивачем алкогольними напоями, негативне психічне здоров`я останнього, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Також суд враховує, що старший син сторін мешкає з батьком, та відповідач не висловлювала жодних зауважень щодо неналежного виховання дитини.

Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини та батькові слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, встановлюючи порядок побачень батька із сином, врахувавши інтереси дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне та стабільне бажання батька брати участь у вихованні свого сина та спілкуванні з ним, відсутність обставин, які могли б бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність їхнього спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, зміст заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною три рази на тиждень, а саме: щовівторка з 16:00 до 21:00, щосереди з 16:00 до 21:00 та щонеділі з 09:00 до 08:00 наступного дня; надати можливість ОСОБА_1 особисто забирати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дні побачень та можливість необмеженого спілкування з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений та документально підтверджений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ опіки та піклування управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може перебувати у батька (з батьком) ОСОБА_1 три рази на тиждень, а саме: щовівторка з 16:00 до 21:00, щосереди з 16:00 до 21:00 та щонеділі з 09:00 до 08:00 наступного дня.

Надати можливість ОСОБА_1 особисто забирати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дні побачень.

Надати ОСОБА_1 можливість необмеженого спілкування з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Куць