Справа № 289/1468/25
Номер провадження 2/289/1036/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з посиланням на те, що 22.01.2024 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики №79573935 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 1500,00 грн. строком на 10 днів, перерахувавши грошові кошти на картку позичальника, зазначену ним при оформленні позики. Згодом позичальник звернувся до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ініціювавши внесення змін до вказаного договору в частині збільшення суми позики на 5000,00 грн., Товариство задовольнило даний запит та між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору, на виконання якої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника, таким чином позичальником отримано позику в загальній сумі 6500,00 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, чим допустила істотні порушення умов Договору, не повернувши кошти, які були надані у вигляді позики відповідно укладеного між сторонами Договору, та не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

22.05.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-14/24, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за Договорами, в тому числі відповідно до реєстру боржників було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 за договором позики №79573935 в розмірі 21440,00 грн., яка складається з заборгованості: за основним боргом 6500,00 грн. та по відсотках - 14940,00 грн.

Зважаючи на вищевикладене просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №79573935 від 22.01.2024 року в розмірі 21440,00 грн. та відшкодування зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.

Ухвалою від 29.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 19.09.2025 (а.с.65), проведення якого було відкладено на 16.10.2025 в зв'язку із неявкою відповідача за відсутності відомостей про її належне повідомлення, та в подальшому на 30.10.2025 за клопотанням відповідача від 14.10.2025 (а.с.76).

28.10.2025 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому остання не заперечує факт укладення договору на суму 6500,00 грн., однак вважає завищеними нараховані відсотки, просить суд перевірити правильність розрахунку заборгованості, врахувати фактичну суму отриманих коштів та здійснення нею платежів. У разі задоволення позову просить надати розстрочку виконання рішення суду терміном не менше 6-12 місяців, враховуючи її матеріальне становище, а також не стягувати з неї судові витрати (а.с.83-84).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.7).

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.94 на звороті).

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79573935 (а.с.9-11), який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9РКVz7vrTs, також сторонами підписано додаток до Договору позики Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.11 на звороті-12) та Паспорт споживчого кредиту (а.с.13-14).

Відповідно до умов договору, сума позики становить 1500,00 грн., строк позики/строк договору (первісний строк кредитування) 10 днів; процентна ставка (базова)/день 2,5% фіксована;дата надання позики 22.01.2024, дата повернення позики 31.01.2024; знижена процентна ставка/день 0,63%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною)/день 2,70% (не застосовується в період воєнного стану); пеня/день 2,70% (не застосовується в період воєнного стану); орієнтовна реальна річна процентна ставка1091,44%; орієнтовна загальна вартість позики 1594,50 грн.

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту (пункт 4 договору).

25.01.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №79573935 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79573935 (а.с.15), якою збільшено суму наданої позичальнику позики 1500,00 грн. на 5000,00 грн., таким чином загальний розмір наданої позики становить 6500,00 грн., та внесено зміни в Додаток №1, виклавши Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит в новій редакції (а.с.16), зазначені документи підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2ixk1POir9.

Вказані ідентифікатори були власноручно введені відповідачкою для електронного підпису. Зазначені підписи підтверджують, що відповідачка ознайомилася та погодилася з усіма умовами договорів, які відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитні договори.

За розрахунком ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.05.2024 становить 21440,00 грн., до якої входить: 6500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14940,00 грн. - заборгованість за процентами (а.с.27-29).

22.05.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-14/24, за яким клієнт відступив факторові права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення прав вимог фінансування в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (а.с. 31-37).

Копією платіжної інструкції № 9632 від 23.05.2024 підтверджується сплата ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошових коштів в сумі 3696785,31 грн. за договором факторингу № 01.02-14/24 від 22.05.2024 (а.с.40).

З витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 22.05.2024 слідує, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики № 79573935 в сумі 21440,00 грн. (а.с.43).

Отже, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не заперечує факт укладення договору на суму 6500,00 грн., однак не погоджується із розрахунком заборгованості, вважає нараховані відсотки завищеними.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 21440,00 грн., з яких заборгованість за кредитом 6500,00 грн., заборгованість за відсотками 14940,00 грн.

Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем позивачу отриманої за вказаним договором кредитних коштів у розмірі 6500,00 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, суд погоджується із відповідачем ОСОБА_1 щодо правильності нарахування відсотків виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що умовами Договору позики № 79573935 від 22.01.2024 (пункти 2.2, 2.3) визначено строк кредитування - 10 (десять) днів зі сплатою 2,5 процентів за кожний день користування ним.

Разом з тим, у пункті 4 Договорів сторони домовились про те, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи, із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами.

Отже, проценти за користування кредитом за договором №79573935 від 22.01.2024 у період з 22.01.2024 по 30.04.2024 включно (30 днів + 90 днів), нараховані первісним кредитором ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у межах узгодженого сторонами строку кредитування.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки розраховані з 22.01.2024 по 31.01.2024 за зниженою процентною ставкою 0,63% у день, а з 01.02.2024 по 30.04.2024 проценти нараховувалися у розмірі 2,5% ставки у день (162,50 грн. в день).

Водночас суд, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.

22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»№ 3498-IX встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір позики 79573935 укладений 22.01.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не більше 1%.

Виходячи з наведеного, визначення у Договорі позики 79573935 від 22.01.2024 умов щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1 % в день, є нікчемними в силу положень частини п'ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи вищевикладене, максимально можливий розмір нарахованих процентів у межах строку вказаного договору за період 01.02.2024 по 30.04.2024 включно (90 днів) становить 5850,00 грн. (6500 грн. х 1% = 65 грн./день х 90 днів = 5850,00 грн.).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 5850,00 грн.

При цьому суд наголошує, що згідно пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відтак, суд не вбачає підстав для застосування до вказаних правовідносин за договором про споживче кредитування відсоткової ставки, встановленої вказаним договором, оскільки правовідносини виникли після 24.12.2023, тому відсутні підстави для застосування денної процентної ставки, встановленої вказаним Законом протягом Перехідного періоду.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором № 79573935 від 22.01.2024, заборгованість становить 12350,00 грн., яка складається з : 6500,00 грн. за основним боргом, та 5850,00 грн. по відсотках, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с.8).

Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 21440,00 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1395,37 грн. (12350,00/21440,00*2422,40).

В частині клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Статтею 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочка це спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018.

Приписами п. 37 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

У відзиві на позовну заяву від 28.10.2025 відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду терміном не менше 6-12 місяців, враховуючи її тяжке матеріальне становище, яке обумовлене тим, що вона на даний час не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, плануються майбутні пологи на початку весни, долучені письмові докази з яких вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 22.09.2025 ОСОБА_1 в 2024-2025 роках отримувала щомісячно соціальні виплати в сумі 860,00 грн. від УСЗН Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, в червні 2024 року отримала заробітну плату в розмірі 7429,23, та в невеликим сумах інші виплати, всього на суму 20939,38 грн. (а.с.85-86), є вагітною, станом на 23.09.2025 вагітність в терміні 16 тижнів 2 дні (а.с.77,88).

Оскільки відповідач належними, допустимими та достовірними доказами підтвердила обставини, що стали підставами для розстрочки виконання рішення суду, суд доходить переконання, що вказане клопотання підлягає задоволенню, та розстрочення виконання рішення строком на 10 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263-265, 267, 274-279, 435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №79573935 від 22.01.2024 у розмірі 12350,00 грн. (дванадцять тисяч триста п'ятдесят грн. 00 коп.).

У іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» суму сплаченого судового збору, пропорційну задоволеним позовним вимогам у в розмірі 1395,37 грн. (одна тисяча триста дев'яносто п'ять грн. 37 коп.).

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.11.2025 по справі № 289/1468/25, провадження №2/289/1036/25, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за Договором №79573935 від 22.01.2024 у розмірі 12350,00 грн. (дванадцять тисяч триста п'ятдесят грн. 00 коп.) терміном на 10 (десять) місяців з дня набрання даного рішення законної сили шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 1235,00 грн. (одна тисяча двісті тридцять п`ять грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Наталія СІРЕНКО