Справа № 587/4071/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., з участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотінської селищної ради Сумського району про виділ в натурі частки житлового будинку як об`єкту спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна.
Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником 49/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,. Відповідно до довідки № 909-1-06/25 від 02.07.2025 року, виданої ДП «БТІ РАТІ» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради зазначено, що іншими власниками є колхоз «Перемога». Позивач немає можливості здійснити поділ житлового будинку у позасудовому порядку, у зв`язку з тим, що згідно вищезазначеної довідки ДП «БТІ РАТІ» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради у позивача юридично немає співвласників, «колхоз «Перемога» на даний час не існує, правонаступників немає, що позбавляє Позивача укласти договір про поділ житлового будинку в нотаріальному порядку.
Просила виділити в натурі ОСОБА_1 приміщення житлового будинку літ. «А-1»: коридор «1» площею 10,8 кв.м., кухня «2» площею 6,6кв.м., житлова кімната «3» площею 7,3 кв.м.; житлова кімната «4» площею 26,2 кв.м., житлова кімната «5» площею 11,1кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: кухня «7» площею 8,4 кв.м., коридор «6» площею 3,6 кв.м., санвузол «8» площею 4,2 кв.м. приміщення тамбуру літ. «а2»: тамбур «ІІ» площею 10,2кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», душ літ. «З», сарай літ. «М», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», вбиральня літ. «К», огорожа №1,2,4, в окремий об`єкт нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 припинивши право спільної часткової власності.
Вказані обставини змушують позивача звертатися до суду за захистом своїх прав, адже в позасудовому порядку неможливо виділити в натурі частку позивача у спільному майні.
Від представника позивача, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив справу слухати без їх участі.
Згідно положень частини другої статті 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 49/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку, посвідченого 16.11.1993 року Олексіївською сільською радою Сумського району Сумської області за р.№56.
Відповідно до довідки №909-1-06/25 від 02.07.2025 року, виданої ДП «БТІ РАТІ» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради зазначено, що іншими власниками є колхоз «Перемога».
Відповідно до довідки ДП «БТІ РАТІ» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради у позивача юридично немає співвласників, оскільки «колхоз «Перемога» на даний час не існує, правонаступників немає, що позбавляє позивача укласти договір про поділ житлового будинку в нотаріальному порядку.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. При цьому на зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За нормами ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (стаття 355 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (стаття 356 ЦК України).
За загальним правилом при множинності суб`єктів виникає (набувається) спільна часткова власність (частина четверта статті 355 ЦК України). Тобто, якщо декілька суб`єктів набувають річ в спільну власність, то вважається, що вони набули таку річ на правовому режимі спільної часткової власності.
Відповідно до висновку експерта №1926 від 21.08.2025 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження ОСОБА_1 виділяються (показано рожевим кольором в додатку №1) наступні приміщення і надвірні будівлі: приміщення житлового будинку літ. «А-1»: коридор «1» площею 10,8 кв.м., кухня «2» площею 6,6кв.м., житлова кімната «3» площею 7,3 кв.м.; житлова кімната «4» площею 26,2 кв.м., житлова кімната «5» площею 11,1кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: кухня «7» площею 8,4 кв.м., коридор «6» площею 3,6 кв.м., санвузол «8» площею 4,2 кв.м. приміщення тамбуру літ. «а2»: тамбур «ІІ» площею 10,2кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», душ літ. «З», сарай літ. «М», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», вбиральня літ. «К», огорожа №1,2,4.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.
Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
За змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.
У Постанова від 23.04.2025 по справі № 357/3145/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків .
У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.
При цьому, вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування будинком, а розмір їх часток та технічна можливість поділу будинку відповідно до цих часток.
Крім того, слід пам`ятати, що згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.
Отже, добудови, прибудови або будь-які поліпшення житлового будинку, які зробив один із його співвласників без згоди іншого (інших), не можуть впливати на розмір часток співвласників при поділі цього будинку, а відтак і їх вартість, проте, якщо це технічно можливо, залишаються у володінні того, хто їх збудував.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 317-319, 358, 364, 365, 367 ЦК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Виділити в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 наступні приміщення і надвірні будівлі: приміщення житлового будинку літ. «А-1»: коридор «1» площею 10,8 кв.м., кухня «2» площею 6,6кв.м., житлова кімната «3» площею 7,3 кв.м.; житлова кімната «4» площею 26,2 кв.м., житлова кімната «5» площею 11,1кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: кухня «7» площею 8,4 кв.м., коридор «6» площею 3,6 кв.м., санвузол «8» площею 4,2 кв.м. приміщення тамбуру літ. «а2»: тамбур «ІІ» площею 10,2кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», душ літ. «З», сарай літ. «М», навіс літ. «Н», навіс літ. «П», вбиральня літ. «К», огорожа №1,2,4. (показано рожевим кольором додатку №1 висновку експерта №1926 від 21.08.2025 року), в окремий об`єкт нерухомого майна, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Іншим співвласникам ( колхоз «Перемога» згідно інвентаризаційної справи № А 000067399) залишається (показано синім кольором додатку №1 висновку експерта №1926 від 21.08.2025 року) наступні приміщення і надвірні будівлі: приміщення житлового будинку літ. «А-1»: житлова кімната «9» площею 27, 2 кв.м.; житлова кімната «10» площею 11,7 кв.м., коридор «11» площею 9,3 кв.м., кухня «12» площею 7,3 кв.м., житлова кімната «13» площею 7,1 кв.м., прибудова літ. «а», кухня «14», площею 16,9 кв.м. Господарські споруди: сарай літ. «Д», погріб літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «Л», огорожа №3.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 між ним та іншим співвласником ( колхоз «Перемога» згідно інвентаризаційної справи № А 000067399.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко