УХВАЛА

14 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 545/2052/23

провадження № 61-13674ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Ярко+Ко» про розірвання договорів оренди та стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Ярко+Ко» (далі - ФГ «Ярко+Ко»), в якому просив: розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0006, площею 5, 37 га, укладений 21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко»; стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі у розмірі 96 660 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди у розмірі 7 988,79 грн (справа

№ 545/2052/23).

16 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ФГ «Ярко+Ко», в якому просив: розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :00:005:0007, площею 5, 47 га, укладений

21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко»; стягнути

з відповідача заборгованість за договором оренди землі у розмірі

98 460 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди у розмірі 8 137,55 грн (справа № 545/2155/23).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року справу № 545/2155/23 (провадження № 2/545/1304/23) об`єднано в одне провадження із цивільною справою № 545/2052/23 (провадження

№ 2/545/1289/23) з присвоєнням їм спільного номера № 545/2052/23 (провадження № 2/545/1289/23).

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 21 листопада

2019 року, кадастровий номер :00:005:0006, площею 5, 37 га, для ведення товарного господарства, що знаходиться на території Орданівської селищної ради Полтавської області, між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко».

Стягнуто із ФГ «Ярко+Ко» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за земельну ділянку кадастровий номер :00:005:0006 за договором оренди від 21 листопада 2019 року за 2020, 2021 та 2022 роки в загальному розмірі 96 660 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором оренди землі в розмірі 7 988,79 грн, а всього 104 648,79 грн.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 21 листопада

2019 року, кадастровий :00:005:0007, площею 5, 47 га, для ведення товарного господарства, що знаходиться на території Орданівської селищної ради Полтавської області, між ОСОБА_1 та ФГ «Ярко+Ко».

Стягнуто з ФГ «Ярко+Ко» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за земельну ділянку кадастровий :00:005:0007 за договором оренди від 21 листопада 2019 року за 2020, 2021 та 2022 роки в загальному розмірі 98 460 грн та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором оренди землі в розмірі 8 137,55 грн, а всього 106 597,55 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

30 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ФГ «Ярко+Ко» - адвокат Борзовець О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого

2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 серпня

2025 року у справі № 545/2052/23.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року (провадження

№ 61-12333ск25) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ «Ярко+Ко» на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 545/2052/23 на підставі положень пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня

2025 року стягнуто з ФГ «Ярко+Ко» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000 грн.

31 жовтня 2025 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду

від 02 жовтня 2025 року, яку просить скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу та стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 350 грн.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року,

в якому подається скарга.

За змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Предметом позову у цій справі, окрім вимоги про розірвання договорів оренди земельних ділянок, є також вимога про стягнення заборгованості по орендній платі та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, що разом становить 211 246, 34 грн.

Ціна позову у справі №545/2052/23 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =

757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року), що встановлено зокрема і ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року (провадження № 61-12333ск25), якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ «Ярко+Ко».

Оскільки у справі № 545/2052/23 ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Додаткове рішення суду, підлягає оскарженню в тому ж порядку, що і основне рішення суду і є його невід`ємною частиною.

Заявник посилається на наявність випадів, передбачених підпунктами

а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, вважаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а, крім того, справа має для ОСОБА_1 виняткове значення.

Заявником не обґрунтовано фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то Верховний Суд зазначає, що оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційний скарзі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода позивача із оскарженим судовим рішенням не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року у справі № 545/2052/23.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников