Справа №751/9162/25
Провадження №4-с/751/47/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Островської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна боржника,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника.

Представник скаржника адвокат Скрипко-Бічук І.С. в інтересах

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дидюка Богдана Олександровича та зобов`язання посадової особи Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про скасування арешту усього майна боржника, накладеного постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковпитька Богдана Васильовича від 19 лютого 2018 року у виконавчому провадженні

№ 54388051.

Заяву обґрунтовує тим, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавчий лист

№ 751/10279/16-ц, виданий 10 квітня 2017 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У зв`язку з тим, що сума боргу по аліментам перевищувала суму платежів за 3 місяці, старшим державним виконавцем зазначеного відділу винесено постанову від 19 лютого 2018 року про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 , а також 09 вересня 2024 року винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами, у праві полювання та у праві виїзду за межі України.

Про наявність заборгованості по сплаті аліментів за вищевказаним виконавчим документом, яка станом на 01 жовтня 2025 року становила

114 257 гривень 45 копійок, боржнику не було відомо раніше.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказану суму заборгованості в повному обсязі, в зв`язку із чим звернувся через свого представника до відділу із заявою про скасування всіх обмежень відносно боржника у виконавчому провадженні та зняття арешту з майна боржника.

21 жовтня 2025 року державним виконавцем винесено постанови про скасування всіх тимчасових обмежень, встановлених щодо боржника

ОСОБА_1 , однак постанова про накладення арешту на все майно боржника від 19 лютого 2018 року скасована не була. Будь-якої відповіді щодо відмови у скасуванні арешту майна боржника державним виконавцем не надано.

Зазначає, що така бездіяльність державного виконавця, що полягає у невинесенні постанови про скасування арешту всього майна боржника у зв`язку із повним погашенням боргу є неправомірною та такою, що порушує права заявника.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від

30 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, представник скаржника подала заяву про розгляд справи без їх участі, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби та стягувач не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 31 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковпитьком Богданом Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54388051 про примусове виконання виконавчого листа № 751/10279/16-ц, виданого 10 квітня 2017 року Новозаводським районним судом міста Чернігова, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а.с. 6).

Постановою старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковпитька Б.В. від 19 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 54388051 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів (а.с. 13).

Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 сплачено заборгованість по виконавчому провадженню

№ 54388051 в сумі 114 257 гривень 45 копійок (а.с. 7).

20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через представника адвоката Скрипко-Бічук І.С. звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із заявою про зняття всіх арештів, накладених у зв`язку з наявною заборгованістю, за аліментами у виконавчому провадженні

№ 54388051 (а.с.12).

21 жовтня 2025 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дидюком Богданом Олександровичем у виконавчому провадженні № 54388051 винесено постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, тимчасового обмеження боржника у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, у праві керування транспортними засобами (а.с. 8, 9, 10,11).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлює обов`язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 447 ЦПК України та статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Зі змісту ч. 2 цієї статті вбачається, що стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника міститься у частинах 2-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 та п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів боржником ОСОБА_1 повністю погашена 17 жовтня 2025 року, що є підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника. Крім того, ОСОБА_1 офіційно працевлаштований з 06 грудня 2018 року працює в регіональній філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді оглядача-ремонтника вагонів 5 розряду пункту технічного обслуговування вагонів

ст. Чернігів, що підтверджується довідкою від 03 вересня 2025 року (а.с.14). Отже, виконання рішення може бути забезпечено шляхом примусового звернення стягнення аліментів із заробітної плати боржника.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі

№ 2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає скаржнику користуватися та розпоряджатися належною йому власністю на власний розсуд, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Існування арешту майна ОСОБА_1 створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту нерухомого майна він перебуває у ситуації, в якій до нього на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 54388051 постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковпитька Богдана Васильовича від 19 лютого 2018 року.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 258-260, 448-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна боржника задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковпитька Богдана Васильовича від 19 лютого 2018 року у виконавчому провадженні

№ 54388051.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник: ОСОБА_1 (адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суб`єкт оскарження: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 02100, м. Київ, вул. Георгія Тороповського, буд. 39,

)

Стягувач: ОСОБА_2 (адреса проживання:

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Р.М. Топіха