ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2380/25 Справа № 225/1936/22 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 225/1936/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Копичко Ігор Анатолійович, на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07 лютого 2023 року, яке ухвалено суддею Герею О.Г. у місті Торецьку Донецької області та повне судове рішення складено 07 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 грудня 2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб, реєстрація якого проводилась Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про що 17 грудня 2021 року складено відповідний актовий запис №188.

Подружжя має спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданого 25.10.2022 Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис 889.

Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утримані.

Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також те що відповідач є працездатною особою, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, позивачка зазначає, що оскільки вона займається доглядом за дитиною, якій менше трьох років, то не має змоги працювати і утримувати себе.

На підставі чого просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьохрічного віку.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2022 і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року заява відповідача про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Копичко І.А., просить скасувати заочне рішення суду та ухвали нове рішення, яким частково задовольнити позов, обмеживши загальний розмір аліментів на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до 25% доходу заявника, що відповідає нормам законодавства України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, зокрема, щодо належного повідомлення відповідача про судове засідання, що унеможливило його участь у справі та надання своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Так, відповідачдізнався, що на його банківський рахунок було накладено арешт. З`ясувалося, що є виконавче провадження щодо стягнення аліментів як на першу дитину, так і на другу дитину і на утримання матері другої дитини. Згідно з рішенням суду, загальний розмір аліментів становить 75% його доходів (по 25% на кожного утриманця), що суперечить чинному законодавству України. Відповідач вважає, що судове рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 та її дитини було ухвалено з порушенням його прав, оскільки рішення було заочним і ухвалене без належного повідомлення його, як відповідача, оскільки він був військовослужбовцем та перебував на службі в умовах бойових дій, через що не міг отримати судові виклики та брати участь у засіданнях. Крім того, у позові не було зазначено про наявність на утриманні відповідача іншої дитини, що є істотним для визначення розміру аліментів. Також, зазначає, що суд, при встановлені розміру аліментів на дитину у частині до доходу, не обмежив їх розмір десятьма прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Статтею 187 ЦПК України визначено, що, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Встановлено, що, станом на 24.02.2022, місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстрвоано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Торецька територіальна громада Бахмутського району Донецької області, станом на момент відкриття провадження у справі, віднесена до території активних бойових дій, згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022.

Згідно зі ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України"Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

На підставі викладеного, суд першої інстанції правомірно здійснив повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгялду справи на веб-сайті Судової влади України, та останній вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процессуального права є неприйнятними.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 грудня 2021 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , укладено шлюб, зареєстрований Торецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №188.

Сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.10.2022.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття, суд керувався ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з того, що дитина мешкає разом із матір?ю та перебуває на її утриманні, а батькои зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як його суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дитини, кошти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,присуджує суд.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі, малолітня дитина сторін проживає разом з матір?ю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 обов?язку зі сплати аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,на користь його матері позивачки ОСОБА_1 .

Спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини.

Згідно статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів належить виключно позивачеві у справі про стягнення аліментів, тобто ОСОБА_1 , яка визначила спосіб стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, який набрав чинності 17.07.2017, статтю 183 СК України доповнено частиною п?ятою, згідно якої той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, з липня 2017 року законодавець визначив рекомендований розмір аліментів на утримання однієї дитини частка від доходу платник аліментів.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, якщо справа розглядається у позовному провадженні, максимальний розмір аліментів не передбачений, а тому колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що суд, при встановлені розміру аліментів на дитину у частині до доходу, не обмежив їх розмір десятьма прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку.

У відповідності до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 надала суду достатні та обгрунтовані докази щодо необхідності покладення на відповідача ОСОБА_2 обов?язку зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання малолітньої доньки.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів про те, що цей розмір становить для нього надмірний тягар та визначений судом необґрунтовано.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача перебуває також інша дитина, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки діти мають право на рівне утримання від батька та обставин для зменшення цього розміру колегією суддів не встановлено.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання на період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка потребує матеріальної допомоги від відповідача, який спроможний надавати утримання позивачці (аліменти) до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 на період догляду за донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до досягнення нею трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років.

Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьохї років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

З огляду на зазначене, та з урахуванням того, що відповідач отримує стабільний і достатній заробіток, а тому має можливість утримувати позивачку до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 .

Разом з тим, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, суд першої інстанції виходив з факту проживання з останньою дитини, при цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Тоді як, згідно ч. 4 ст. 84 СК України, той із подружжя з яким проживає дитина має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що покладення на останнього обов`язку зі сплати аліментів на утримання матері дитини у розмірі частини його доходу становитиме для нього значний матеріальний тягар.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1/4 частини від доходу на утримання позивачки ОСОБА_1 .

У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на утримання позивачки ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Копичко Ігор Анатолійович, задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 07 лютого 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на утримання позивачки ОСОБА_1 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: