Провадження №2/748/135/25
Єдиний унікальний № 748/4624/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

01.11.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк»:

1) заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2011 р. у розмірі 60 696,35 грн станом на 25.08.2024 р., що складається з: 49 068,15 грн - заборгованість за тілом кредита, 11 628,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками;

2) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач отримав у Банку кредитну картку, підписав анкету заяву та приєднався до умов і правил надання банківських послуг, після чого користувався карткою, отримував кредитні кошти, погоджувався з умовами кредитування та підтверджував їх своїми діями, але надалі не виконував обов`язку зі сплати мінімальних платежів і допустив утворення значної простроченої заборгованості, що підтверджується виписками, розрахунком боргу та іншими первинними документами, тому Банк вважає права та інтереси порушеними через ухилення відповідача від погашення боргу і звертається до суду за їх захистом. Таким чином позивач звертається з даною позовною заявою до суду, оскільки відповідач неналежно виконує грошові зобов`язання за кредитним договором і не повертає отримані кошти.

Ухвалою судді від 04.11.2024 р. прийнято зазначений позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21.11.2024 р. представник відповідача надав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

29.11.2024 до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи це тим, що відповідач не підписував кредитний договір і не укладав письмових умов кредитування, а надані банком документи не містять його підпису і не підтверджують погодження відсоткової ставки, порядку нарахування платежів чи штрафних санкцій. У відзиві зазначено, що вимоги банку є необґрунтованими через відсутність належних первинних документів та неможливість перевірити достовірність розрахунку, а також наведено доводи про сплив позовної давності щодо частини вимог та приклади постанов Верховного Суду на підтвердження неукладеності договору та відсутності зобов`язань. Представник відповідача разом із відзивом подав клопотання про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» оригіналів довідки про умови кредитування від 04.04.2011 р. за карткою Універсальна 30 днів пільгового періоду, анкети заяви від 02.09.2021 р. та заяви від 31.03.2022 р. про приєднання відповідача до умов банківського обслуговування для перевірки їх належності та допустимості.

02.12.2024 р. до суду надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін від представника відповідача.

13.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій він просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що відповідач добровільно звернувся до Банку за отриманням банківських послуг, підписав анкету заяву та заяви про приєднання, чим підтвердив своє ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які в сукупності разом із заявою утворюють договір банківського обслуговування у письмовій формі, що відповідає вимогам закону; позивач зазначає, що кредитний ліміт відповідачу був встановлений, картка видана, рахунок відкритий, а активне користування кредитними коштами, зняття готівки, оплати в торговельній мережі та часткові погашення підтверджують фактичне виконання договору і свідчать про наявність реальних кредитних правовідносин; у відповіді також наголошено, що твердження відповідача про непідписання договору не відповідають дійсності, оскільки підпис стилусом на планшеті та використання простого електронного підпису мають повну юридичну силу згідно з ЦК України та Положенням НБУ щодо цифрового власноручного підпису, а відсутність оригіналів у справі не є підставою для відмови у позові за наявності їх копій та інших підтверджуючих доказів; позивач вказує, що розрахунок заборгованості є коректним і підтверджений випискою по рахунку, яка містить усі операції відповідача, тоді як контррозрахунок не надано і жодних доказів спростування боргу відповідач не подав; також позивач посилається на судову практику Верховного Суду, згідно з якою підписання анкети заяви означає приєднання до Умов і Правил, а фактичне користування кредитом виключає можливість визнання договору неукладеним; крім того, строк позовної давності не пропущений, оскільки картка діяла до кінця березня 2022 р., а позов подано в жовтні 2024 р., що відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим доводи відповідача є необґрунтованими, а заявлені вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою судді від 06.03.2025 р. справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 08.04.2025 р.

Судове засідання призначене на 08.04.2025 р. відкладено на 24.04.2025 р. у зв`язку із заявою про відкладення представника позивача.

Судове засідання призначене на 24.04.2025 р. відкладено на 04.08.2025 р. для розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Ухвалою судді від 04.08.2025 р. задоволено клопотання представника відповідача про витребуванняя доказів та відкладено судове засідання на 18.09.2025 р.

10.09.2025 р. до суду надійшло клопотання від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Арташкіна О.Ю. про проведення судового засідання, яке відбудеться 18.09.2025 р., а також всіх наступних судових засідань у даній справі, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі «Електронний суд».

Ухвалою судді від 15.09.2025 р. задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» про участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судове засідання призначене на 18.09.2025 р. відкладено на 14.10.2025 р. у зв`язку із виготовленням копії довідки та долученням її до матеріалів справи.

Представники позивача в судове засідання не з`явилися, не надали суду заяв про розгляд справи без їх участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, а також не подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04.04.2011 р. ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms (а.с.27).

04.04.2011 р. відповідачем підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 (30) днів пільгового періоду» (а.с.28). В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що зазначені у довідці, і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» (а.с.43-68).

В умовах кредитування зазначено, що: льготний період (нарахування відсотків, отриманих за ставкою 0,01 % річних) становить 30 днів по кожній траті, розрахунок банком відсотків на залишки власних коштів клієнта (від 100 грн і більше) - 10 % річних; базова % відсоткова ставка, на місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) - UAH - 3,0 %; розмір щомісячних платежів (що включає плату використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7 % від заборгованості, але не менше ніж 50 грн і не більше залишку заборгованості,

Приклади використання крдетних коштів: погашення заборгованості у межах дії пільгового періоду - 0,00 %, погашення заборгованості з випередження графіка - 1,94 %, погашення заборгованості мінімально можливими платежами - 3,27 %.

На підставі вищевказаної Анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування (а.с.25) та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку № б/н за період 04.04.2011 р. по 04.09.2024 р.

Відповідач отримав, згідно Довідки про видані картки, кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 12/14, тип - Універсальна (а.с.26).

Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки (а.с.26):

1) кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії - 04/18, тип - Універсальна;

2) кредитна картка номер - НОМЕР_3 , строк дії - 04/18, тип - Універсальна Gold;

3) кредитна картка номер - НОМЕР_4 , строк дії - 03/22, тип - Універсальна Gold;

02.09.2021 р. відповідач підписав власноруч на планшеті за допомогою стілусу, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 р. № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою погодив використання ОТП пароля в якості простого електронного підпису (а.с.41,42).

31.03.2022 р. 19:07 відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої були погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем підписано в системі самообслуговування Приват24 за допомого ОТП пароля (а.с.180), про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу (а.с.29-40). При цьому, на момент підписання зазначено вище Заяви заборгованість відповідача становила 46 929,03 грн, з яких: 45 437,54 грн - тіло кредиту поточне, 1 491,49 грн - сальдо за нарахованими відсотками, які не включені в заборгованість, що вбачається із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 , станом на 25.08.2024 р. (а.с.12 зворот).

Відтак, починаючи з 31.03.2022 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8 %.

Крім того, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф, Банк пішов на зустріч клієнту та скасував відсоткові ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому 01.04.2022 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 , станом на 25.08.2024 р. (а.с.9-14).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 , станом на 31.05.2015 р., встановлено, що за період з 04.04.2011 р. по 31.05.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем становила 22,44 грн, з яких: 22,44 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками (а.с.22-24).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 , станом на 31.03.2019 р., встановлено, що за період з 01.06.2015 р. по 31.03.2019 р. заборгованість відповідача перед позивачем становила 0,00 грн, де зазначено, що погашена заборгованість за поточним тілом кредита - 81 169,00 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредита - 848,95 грн, погашено заборгованості по пені - 150,00 грн (а.с.15-21).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 р., укладено між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_2 , станом на 25.08.2024 р., встановлено, що за період з 01.04.2019 р. по 25.08.2025 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 60 696,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита: 49 068,15 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 11 628,20 грн (а.с.9-14). Погашено заборгованості за поточним тілом кредита - 62 146,28 грн, погашено заборгованості за простроченим тілом кредита - 5 212,40 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 8 101,43 грн.

Згідно із Виписки за договором № б/н, укладеним між позивачем та відповдіачем, за період з 04.04.2011 р. по 04.09.2024 р., встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість перед Банком у розмірі 60 696,35 грн. Відтак, згідно вищезазначеної виписки, остання операція 01.06.2023 р., деталі операції: списання відсотків за використання кредитного ліміту. За ставкою 3.4 відсотка нараховано 1 700,35 грн, сума у валюті операції - 1 700,35 UAH, сума у валюті картки - 1 700,35 грн, сума знижок сума комісії - 0,00 грн, залишок після операції - 60 696,35 грн.

Дослідивши наведені докази та врахувавши доводи, викладені у відзиві й відповіді на відзив, суд дійшов таких висновків.

Стосовно тверджень позивача про непідписання ним кредитного договору зазначеного вище, суд зазначає наступне.

У відповіднодості до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст. 30 ЦПК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Укладення Договору змінюється за принципом укладення між Банком та клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Стаття 207 ЦК України, не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов).

Суд встановив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.uam, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Таким чином, підписавши заяву Банк та клієнт приєдналися і зобов`язалися виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Відтак, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Щодо доводів відповідача про непідписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.09.2021 р. та заяви про приєднання від 31.03.2022 р., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Підписання стилусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 р. «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, це - цифровий підпис власноручний підпис.

Фактично відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, цифровий підпис це аналог власноручного підпису, а за визначенням ЗУ «Про електронні довірчі послуги» цифровий підпис - це електронні дані, що додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис, при цьому такі дані мають бути унікальними та однозначно пов`язаними із підписувачем і не пов`язаними з жодною іншою особою.

Відтак, враховуючи, що підпис вчинено власноручно без використання будь-яких додаткових даних в якості аналогу, то такий підпис не може вважатись електронним підписом лише на тій підставі, що він вчинений на екрані планшету.

Пунктом 1 Положення, розроблено відповідно до ЦК України, ЗУ «Про Національний банк України», «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» і визначає порядок застосування особливого виду власноручного підпису - цифрового власноручного підпису клієнтами банків - фізичними особами під час підписання документів. Це положення є актом цивільного законодавства, дія якого поширюється на відносини, що виникають між клієнтами банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг.

Відтак у п. 6 вищезазначеної постанови передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису, а згідно до п. 7 використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.

Таким чином, власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису, внаслідок чого не можу бети аналогом власноручного підпису, який відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода щодо його використання.

Так, суд встановив, що заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.03.2022 р. відповідачем було підписано за допомогою використання простого електронного підпису.

Банк та Клієнт узгодили при наданні Банком будь-яких послуг Клієнту, в т.ч., але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису.

Сторони визнали простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: ОТП-пароль, QR-код, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідно ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої Клієнт надає Банку шляхом підписання способами, що узгоджені Сторонами вище. Сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження.

При здійсненні будь-якої операції та правочинів між Сторонами за допомогою ОТП-паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» надав суду Витяг створення і перевірки кваліфікованого електронного підпису (а.с.180), який підтверджує підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.03.2022 р. в електронному вигляді.

Відтак, суд приходить до висновку, що твердження відповідача щодо не підписання ним Анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.09.2021 р. та Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.03.2022 р. є нікчемними, оскільки спростовуються витребуваними судом у АТ КБ «ПриватБанк» документами.

Ось кілька варіантів перефразування:

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності у заяві від 04.04.2011 р. визначеної процентної ставки, а також умов про відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) та порядок її визначення, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачем надана до суду копію Анкету-заяви від 04.04.2011 р., з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії Анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив (ла), що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді …».

Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем особисто, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну проценту ставку у розмірі 3 % (36 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Крім того, на вимогу суду АТ КБ «ПриватБанк» надав оригінал Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 04.04.2011 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовій вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом зі Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.

Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та Клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Банк надав також суду виписку з картковим рахунком, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів також чітко вбачається, що позивач часткового сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Пунктом 21 Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійнюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст. ст. 3, 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Презумція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України, у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договорів є укладеним з моменту переднання майна або вчинення певної дії.

Тож, враховуючи, що банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір.

Отже, наведені у відзиві доводи відповідача щодо непогодження істотних умов договору, відсутності процентної ставки та умов про неустойку, спростовуються наявними у справі доказами та не приймаються судом як обґрунтовані.

Тим не менш, Посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 суд вважає недоречною з огляду на наступне.

В зазначеній постанові ВСУ вказано: «Суд не встановив наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника».

Однак, позивач надав докази суду, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг та Наказ Банку яким були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг.

Більш того, гдіно Заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті ПриватБанку.

Таким чином, твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази із ознайомленням відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо посилання відповідача на постанову ВСУ по справі № 342/180/17, суд зазначає таке.

Верховний Суд у згаданій постанові дійсно наголошував на необхідності підтвердження того, що позичальник був ознайомлений саме з тією редакцією Умов та Правил, яка діяла на момент підписання анкети заяви. Водночас ця правова позиція застосовується лише у випадках, коли банк не надає доказів тотожності редакції Умов, не підтверджує чинність відповідних правил або не доводить фактичне виконання договору. У даній справі позивач надав наказ про затвердження відповідної редакції Умов та Правил, виписку по рахунку та довідку про видані кредитні картки, що підтверджує відповідність доданих документів редакції, чинній на дату укладення договору.

Надані позивачем докази свідчать про укладення та реальне виконання кредитного договору, що підтверджується активним користуванням кредитним рахунком відповідачем, здійсненням оплат, зняттям готівки та поповненням картки. Відповідач не спростував факт отримання картки, не надав контррозрахунку та не довів відсутності зобов`язань. Отже, посилання відповідача на постанову у справі № 342/180/17 не приймається судом, оскільки фактичні обставини цієї справи відрізняються, а доводи відповідача не підтверджені належними доказами.

Щодо строків позовної давності суд зазначає, що доводи відповідача про її пропуск є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 256 та ст. 257 ЦК України позовна давність становить три роки і перебіг цього строку починається не з моменту укладення договору, а зі спливом строку виконання зобов`язання, що прямо випливає зі ст. 261 ЦК України і підтверджено правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 19.03.2014 р. у справі 6-14цс14 та від 18.06.2014 р. у справі 6-61цс14, де зазначено, що за кредитами з поновлювальною кредитною лінією та встановленим лімітом перебіг позовної давності щодо повного повернення кредиту починається з останнього дня місяця, до якого діяла платіжна картка. У даній справі строк дії картки відповідача визначено до останнього дня березня 2022 року, що підтверджується довідкою позивача, отже позовна давність почала свій перебіг з 31.03.2022 р., а позов подано 31.10.2024 р., тобто в межах передбаченого законом строку, тому посилання відповідача на пропуск позовної давності є безпідставними, а позивач звернувся до суду своєчасно.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості.

Статтею 629 ЦК України, зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 1050 ЦК України, та абз. 2 ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач, як позичальник, прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термын) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську таємницю.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознакамами, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграва 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Крім того, суд бере до уваги те, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 13 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знач про розмір процентних ставо та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування крединими грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, які долучені до матеріалів справи і згадані вище.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 60 696,35 грн, яка складається з: 49 068,15 грн - заборгованість за тілом кредита, 11 628,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують наданих позивачем доказів і ґрунтуються на припущеннях, а подана позивачем відповідь на відзив повністю спростувала кожне із наведених відповідачем тверджень та підтвердила обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтверджуються наявними матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд вирішив це наступним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Згідно платіжної інструкції № ZZ421B23VM від 22.10.2024 р., встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 422,40 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 30, 76-81, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 3, 6, 11, 15, 204, 207, 216, 256, 257, 261, 509, 525, 526, 530, 536, 549-552, 599, 610, 612, 629, 634, 639, 640, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про електронні довірчі послуги», ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про Національний банк України», «Про електронні документи та електронний документообіг», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 квітня 2011 року у розмірі 60 696 (шістдесят тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 35 копійок, що складаються із: 49 068 (сорок дев`ять тисяч шістдесят вісім) гривень 15 копійок, 11 628 (одинадцять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта