Справа №465/8655/23 Головуючий у 1 інстанції:Мартинишин М.О.
Провадження №22-ц/811/1205/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Мартинишин М.О. від 16 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 2022 рік в розмірі 5 654,69 гривень.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за 2023 рік відповідно до абзаців 1-3 пп.1 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки у розмірі 14 002 гривень.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму недоплаченої заробітної плати за весь час затримки по день фактичної виплати.

Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Українська залізниця».

В апеляційній скарзі просять рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Зазначають, що суд не взяв до уваги, що 24.02.2023 року між Національною службою здоров`я України в особі Голови Гусак Наталії Борисівни, з однієї сторони, і Акціонерним товариством ''УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ", в особі директора виконавчого філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Кришталь Наталії Юріївни укладено договір № 1647-Е 123- Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Договір.укладено у письмовій формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП), що не суперечило ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та разом з усіма додатками оприлюднено на офіційному веб-сайті НСЗУ https://nszu.gov.ua. Також суду були додані протоколи створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого електронного підпису уповноважених осіб Філії «ЦОЗ», які підписували електронним підписом зазначені договори, та звертає увагу на те, що судом І інстанції ці протоколи не враховані під час розгляду справи та ухвалені оскаржуваного рішення. Звертають увагу на те, що підписання угоди здійснюється за допомогою кнопки «Підписати КЕН (ЕЦП)». Підписати угоду необхідно саме КЕП, а не електронною печаткою. Крім накладання КЕП підписання угоди не потребує натискання ніяких додаткових кнопок. Після накладання КЕП угода є підписаною та автоматично направиться до НСЗУ. Суд не взяв до уваги, що Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 № 28 «Про деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я» встановлено, що в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики: мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці установлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше:

-20 000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я;

-13 500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів- інтернів та фармацевтів-інтернів).

Однак, вказані вимоги не поширюються на державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за кожен місяць перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків. Зазначають, що суд погоджується з тим, що Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця», як заклад охорони здоров`я, за організаційно - правовою формою є державною установою. Отже, за таких умов ОСОБА_1 не належить до виплати заробітна плата за 2023 рік з урахуванням раніше виплачених сум.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та клопотання позивачки про розгляд справи без її участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заяви про уточнення позовних вимог, клопотань відповідача про долучення доказів, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, ст. 94 КЗпП, ст.ст. 1, 2, 30 ЗУ «Про оплату праці», ст.3 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст.ст.16, 18, 77 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.ст.2, 8 ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», постанову КМУ від 12.01.2022 року №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», постанову Верховного Суду від 16.06.2021 рок у справі №559/2218/17 та задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_1 з 08.10.1990 працювала у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті, з 01.02.2017 на посаді лікаря-отоларинголога дитячого поліклінічного відділення. 31.08.2023 її звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату на підставі наказів від 05.06.2023, 16.06.2023 та попередження про вивільнення від 28.06.2023, яке не містить підпису позивачки про ознайомлення. За довідками про доходи, у 2022 році позивачці нараховано: за травень 19 090,90 грн (без індексації 18 910,91 грн), за серпень 6 640,31 грн, вересень 14 655,65 грн, за жовтень 16 969,69 грн, за грудень 17 878,04 грн. Суд встановив, що заробітна плата за ці місяці не відповідала мінімальному розміру 20 000 грн, встановленому Постановою КМУ №2 від 12.01.2022 для лікарів державних закладів охорони здоров`я за повну норму праці. Згідно з табелями обліку робочого часу, у травні 2022 року позивачка відпрацювала 21 день (138,6 год при нормі 33 год/тиждень), у серпні 9 днів (59,4 год), у вересні 19 днів (125,4 год), у жовтні 21 день (138,6 год), у грудні 22 дні (145,2 год). Відповідач помилково враховував робочий день як 5,6 год замість 6,6 год, що призвело до заниження нарахувань. У серпні та вересні позивачка також працювала понаднормово, що не оплачено в подвійному розмірі. Наказом від 07.07.2022 №180 з 11.07.2022 встановлено чотириденний робочий тиждень і скорочений робочий день на 1 год, але позивачку ознайомлено з наказом із порушенням строків. Наказом від 28.09.2022 №265 підтверджено п`ятиденний тиждень зі скороченим робочим днем (6,6 год). Відповідач невірно застосовував норму робочого часу, що вплинуло на розрахунок зарплати. Позивачці надано відпустку у 2022 (26.07.202218.08.2022) та 2023 роках, але матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу (7 001 грн) не виплачено, що порушує Постанову КМУ №524 від 11.05.2011. Відповідач посилався на договір №1647-Е123-Р000 з НСЗУ, який нібито обмежує фінансування зарплат. Однак договір не містить печатки АТ «Укрзалізниця», довіреностей підписантів і не оприлюднений на сайті НСЗУ, тому суд визнав його неукладеним. Лист відповідача від 11.12.2023 №2000 про перевищення витрат на зарплату над доходами від НСЗУ не підкріплений первинними документами і відхилений як неналежний доказ. Судом було встановлено, що заробітна плата позивачки за травень (18 910,91 грн замість 19 090,91 грн), за серпень (6 489,24 грн замість 7 826,09 грн), за вересень (14 322,23 грн замість 17 272,73 грн), за жовтень (16 583,63 грн замість 20 000,00 грн), за грудень (16 446,50 грн замість 20 000,00 грн) не відповідала мінімальному розміру 20 000 грн за повну норму праці через неправильний облік робочого часу (5,6 год/день замість 6,6 год) та неврахування понаднормової роботи. Загальна сума недонарахувань 11 437,22 грн, але позивачка вимагала 5 654,69 грн, що на думку суду підлягає задоволенню. Нарахування зарплати у 2023 році (січень 16 969,96 грн, лютий 11 268,18 грн, березень 20 121,21 грн, квітень 9 101,30 грн, травень 9 101,30 грн, червень 12 386,45 грн, липень 10 065,95 грн, серпень 16 190,55 грн) не відповідали Постанові КМУ №28, яка вимагає мінімальну зарплату 20 000 грн для лікарів. Відповідач не довів обмеження фінансування через договір з НСЗУ. Позивачка мала право на допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу (7 001 грн) за 2022 та 2023 роки (загалом 14 002 грн), що не виплачено, порушуючи Постанову КМУ №524. Через порушення строків виплати зарплати у 20222023 роках позивачка має право на компенсацію, яка стягується за рахунок відповідача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки зроблені судом без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими, не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до АТ «Українська Залізниця» про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, в якому (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила:

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 за 2022 рік заробітну плату в розмірі 5654,69 грн.;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за 2023 рік відповідно до абзаців 1-3 пп.1 п.1 постанови КМУ від 13 січня 2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки в розмірі 14002 грн.;

- зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму недоплаченої заробітної плати за весь час затримки виплати по день фактичної виплати.

В обґрунтування позову зазначала, що позивачка працювала у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» з 08.10.1990 року, в тому числі з 01.12.2017 року лікарем-отоларингологом дитячим дитячого поліклінічного відділення, що належить до лікарських посад у закладах охорони здоров`я. Наказом (розпорядженням) генерального директора Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті від 31.08.2023 року №168-ос, звільнена з посади лікаря-отоларинголога вищої категорії на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, при цьому, на думку позивача, відповідач не виплатив усі належні при звільненні суми, оскільки у 2022 і 2023 році підлягали застосуванню положення абзаців 1-2 пп.1 п.1 постанови КМУ від 12.01.2022 року №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» та абзаців 1-3 пп.1 п.1 постанови КМУ від 13.01.2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я» таким чином, щоб розмір оплати праці становив не менше 20000 грн. за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці. Зазначала, що мала повну ставку і лише в період з 02.01.2013 року до 31.01.2017 року - неповний робочий день (0,75 ставки). Вважає, що у травні, серпні-жовтні, грудні 2022 року та в січні-лютому, квітні-серпні 2023 року заробітна плата не мала бути меншою за 20000 грн., тому ефективним способом захисту буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за 2022 та 2023 роки. Крім того, на думку позивача, має право на компенсацію втрати частини доходів, що будуть донараховані та виплачені на підставі рішення суду, в зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка залежить від розміру донарахованої заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.10.1990 року працювала у Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця» на лікарських посадах, зокрема, 01.02.2017 року переведена на посаду лікаря-отоларинголога дитячого поліклінічного відділення (наказ від 01.02.2017 року №212-ос), що підтверджується довідкою Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця» від 23.08.2023 року №36 (том 1, а.с.19-20).

З цієї ж довідки вбачається, що Львівська клінічна лікарня на залізничному транспорті є виробничим підрозділом філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», що також підтверджується положенням про цей структурний (виробничий) підрозділ (а.с.56-75, том 1). Ліцензія на медичну практику МОЗ від 25.02.2016 року №134. Засновником Акціонерного товариства «Українська залізниця» є держава в особі Кабінету Міністрів України, у власності якої закріплено 100% акцій товариства.

28.06.2023 року генеральним директором Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «ЦОЗ» АТ «Укрзалізниця» складено попередження №145 про наступне вивільнення лікаря-отоларинголога дитячого поліклінічного відділення ОСОБА_1 (том 1, а.с.21), в якому зазначено, що підрозділ Дитяче поліклінічне відділення Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті ліквідовано та посада, яку вона обіймає, підлягає скороченню. Запропоновано іншу роботу згідно з переліком, наведеним у додатку (том1, а.с.22-23).

31.08.2023 року ОСОБА_1 наказом (розпорядженням) генерального директора Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії «Центр охорони здоров`я» «Про припинення трудового договору (контракту)» №168-ос від 31.08.2023, звільнена з посади лікаря-отоларинголога вищої категорії Дитячого поліклінічного відділення згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату на підставі наказу про зміни в організації виробництва і праці й скорочення чисельності та штату працівників Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Укрзалізниця» від 16.06.2023 року №134, наказу про запровадження змін до штатного розпису від 05.06.2023 року, попередження про наступне вивільнення від 28.06.2023 року №145 (том.1, а.с.17).

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник через незгоду позивачки з розміром оплати праці за 2022 2023 рік, який, на її думку, не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» та постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я».

Так, що стосується вимоги позивачки про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 за 2022 рік заробітної плати в розмірі 5654,69 грн., то колегія суддів звертає увагу на таке.

Норми робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я встановлюються відповідно до Наказу МОЗ України «Про затвердження норм робочого часу для працівників закладів та установ охорони здоров`я» від 25.05.2006 року №319 (далі також Наказ МОЗ України №319). Норми робочого часу, установлені в цьому наказі, застосовуються для медичних працівників незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Наказу МОЗ України №319 для працівників закладів та установ охорони здоров`я норму тривалості робочого часу установлено у 38,5 годин на тиждень: для керівників структурних підрозділів (відділень, відділів, лабораторій, кабінетів тощо) з числа лікарів та фахівців з базовою та неповною вищою освітою, керівників закладів охорони здоров`я з числа фахівців з базовою та неповною вищою освітою, лікарів та фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою (середнього медичного персоналу), медичних реєстраторів, дезінфекторів закладів охорони здоров`я (структурних підрозділів) за винятком тих, хто працює у шкідливих умовах праці: лікарняних, санаторно-курортних закладів, профілакторіїв; амбулаторно-поліклінічних закладів (за винятком лікарів, зайнятих виключно амбулаторним прийомом хворих); закладів переливання крові, швидкої та екстреної і консультативної медичної допомоги, медицини катастроф; санітарно-профілактичних закладів; молочних кухонь, будинків дитини, дитячих будинків; шкіл, дитячих садків (ясел), ліцеїв, коледжів, інших закладів та установ освіти і соціального захисту населення; інформаційно-аналітичних центрів медичної статистики; бюро судово-медичної експертизи; клінік, лабораторій та інших структурних підрозділів охорони здоров`я науково-дослідних інститутів, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації.

Згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Наказу МОЗ України №319 норму тривалості робочого часу у 33 години на тиждень установлено для лікарів, зайнятих виключно амбулаторним прийомом хворих: амбулаторно-поліклінічних закладів; амбулаторно-поліклінічних підрозділів лікувально-профілактичних закладів, пунктів охорони здоров`я (здоровпунктів), фельдшерських та фельдшерсько-акушерських пунктів (у тому числі сільських та селищних рад); центрів (бюро) медико-соціальної експертизи, лікарсько-консультаційних комісій; лікарів та середнього медичного персоналу, які працюють на протязі всього робочого часу на медичних генераторах ультракороткохвильової частоти потужністю більше ніж 200 ват.

У ті дні, коли згідно з графіком роботи або правилами внутрішнього трудового розпорядку ці лікарі працюють у стаціонарі (чергування), на дільниці, проводять санітарно-просвітню та профілактичну роботу, диспансеризацію, тривалість їх робочого дня встановлюється за пунктом 1.1 цього наказу.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Наказу МОЗ України №319 перелік професій і посад, для яких застосовується ненормований робочий день, установлюється колективним договором. Напередодні вихідних днів при шестиденному робочому тижні тривалість роботи не може перевищувати 5 годин.

Згідно зі ст.52 КЗпП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п`ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» п`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється роботодавцем. Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) визначається роботодавцем.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 року №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці встановлено у межах фонду оплати праці на 2022 рік на рівні не менше: 20 000 гривень для лікарів (крім лікарів-інтернів), професіоналів з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; 13 500 гривень для фахівців з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти та першим (бакалаврським) рівнем вищої медичної освіти.

Також, як вбачається з матеріалів справи, нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за спірний період, а саме травень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року відбувалось із врахуванням таких обставин.

Так, з картки особового рахунку позивачки у 2022 році (т.1, а.с.100) оклад ОСОБА_1 (лікаря-отоларинголога) встановлено у розмірі 7 001,00 грн., надбавка за вислугу років 2 100,30 грн., надбавка за складність, напруженість 10898,70 грн., що разом складає 20 000,00 грн. заробітної плати за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці, тобто на мінімально встановленому законодавством рівні.

Згідно з Табелем обліку використання робочого часу дитячого поліклінічного відділення Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця» за травень 2022 року, ОСОБА_1 встановлено тривалість робочого часу у розмірі 33 години на тиждень (6,6 год. на день).

Також, лікар-отоларинголог дитячого поліклінічного відділення ОСОБА_1 , за травень 2022 року відпрацювала 138,60 годин. (т.1, а.с.85-87), тобто 21 календарних дні, з врахуванням відпустки на один календарний день (09.05.2022 року) відповідно до наказу (розпорядження) філії «ЦОЗ» Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті №350 від 09.05.2022 року (т.1, а.с.76).

Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 рік (т.1, а.с.100) у травні 2022 року позивачці нараховано: оклад 6682,77 грн., надбавка за вислугу років 2004,83 грн., надбавка за складність, напруженість 10223,31 грн., індексація основної заробітної плати 179,99 грн., що разом становить 19 090,90 грн.

У липні, наказом Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця» «Про встановлення неповного робочого тижня/дня в Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укразалізниця» від 07.07.2022 року №180 (т.1, а.с.82-84) працівникам Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця», які працюють за п`ятиденним робочим тижнем з двома вихідними днями, з 11.07.2022 і до відміни, встановлено роботу за режимом неповного (чотириденного) робочого тижня з робочими днями з понеділка по п`ятницю (з одним неробочим днем вівторка по п`ятницю) з оплатою праці, пропорційно фактично відпрацьованому часу, виходячи з встановлених штатним розписом окладів (тарифних ставок) (пункт 1). Встановлено, з понеділка по п`ятницю режим скороченого робочого дня на 1 год. (пропорційно виходячи з встановлених штатним розписом обсягу займаної посади) на період з 11.07.2022 (згідно з додатком №2 до наказу) (пункт 2). Встановлено, з понеділка по четвер режим скороченого робочого дня на 1 год. (пропорційно виходячи з встановлених штатним розписом обсягу займаної посади) на період з 11.07.2022 (згідно з додатком №3 до наказу) (пункт 3).

Згідно вказаного наказу, позивачці було встановлено неповний робочий час, шляхом чотириденного робочого тижня.

Як вбачається з Табеля обліку використання робочого часу за серпень 2022 року, ОСОБА_1 відпрацювала 50,40 годин (т.1, а.с.88-90), тобто 9 календарних дні, з врахуванням відпустки на 24 календарних дні (з 26.07.2022 року по 18.08.2022 року) відповідно до наказу (розпорядження) філії «ЦОЗ» Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті №895 від 05.07.2022 року (т.1, а.с.77).

Відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 рік (т.1, а.с.100) у серпні 2022 року позивачці нараховано: оклад 2324,44 грн., надбавка за вислугу років 697,33 грн., надбавка за складність, напруженість 3467,47 грн., індексація основної заробітної плати 151,07 грн., отже нарахована відповідачем у серпні 2022 року заробітна плата позивача становить 6640,31 грн.

Згідно з Табелем обліку використання робочого часу за вересень 2022 року (т.1, а.с.91-93) позивачка відпрацювала 106,40 годин (з врахуванням неповного робочого часу) за 19 днів.

Відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік (т.1, а.с.100) у вересні ОСОБА_1 нараховано: оклад 5130,21 грн., надбавка за вислугу років 1539,06 грн., надбавка за складність, напруженість 7652,96 грн., індексація основної заробітної плати 333,42 грн., отже нарахована відповідачем у вересні 2022 року заробітна плата позивача становить 14655,65 грн.

Окрім того, наказом Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця» «Про внесення змін до наказу №180 від 07.07.2022 року» від 28.09.2022 року №265 (т.1, а.с.78-81), в зв`язку з введенням правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.03.2022 року №64/202 (зі змінами), керуючись ст.3 Законом України від 15.03.2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 20.06.2022 року протокол №Ц-54/58 Ком.т., з метою недопущення погіршення фінансово-економічного становища АТ «Укразалізниця», збереження кваліфікованих кадрів, подальшого збалансування доходної і витратної частини, підтримання ліквідності, враховуючи ситуацію, яка склалася на сьогодні у зв`язку із воєнного агресією росії проти України, відповідно до рішення тарифікаційної комісії ЛКЛ ЗТ від 28.09.2022 року, внесено зміни до наказу від 07.07.2022 року №180 та встановлено з 03.10.2022 року роботу за режимом неповного робочого дня/тижня, зокрема працівникам поліклінічного відділення та дитячого поліклінічного відділення згідно з додатком №3.

Відповідно до цього наказу, позивачці було встановлено неповний робочий час, шляхом скорочення робочого дня на 1 годину.

Згідно з Табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2022 року (т.1, а.с.94-96) позивачка відпрацювала 21 день, що становить 138,6 год. (з врахуванням неповного робочого часу)

Відповідно до картки особового рахунку за 2022 рік у жовтні 2022 року ОСОБА_1 нараховано: оклад 5940,24 грн., надбавка за вислугу років 1782,07 грн., надбавка за складність, напруженість 8861,32 грн., індексація основної заробітної плати 386,06 грн., отже нарахована відповідачем у жовтні 2022 року заробітна плата позивача становить 16969,69 грн.

Згідно з Табелем обліку використання робочого часу за грудень 2022 року (т.1, а.с.97-99) позивачка відпрацювала 22 дні, що становить 123,20 годин. (з врахуванням неповного робочого часу)

Колегія суддів вважає, що позивачці заробітна плата за оспорювані місяці була нарахована та виплачена правильно, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.32 КЗпП, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Роботодавець не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Переведення прокурорів відбувається з урахуванням особливостей, визначених законом, що регулює їхній статус. Працівник, який повідомив про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", вчинених іншою особою, не може бути звільнений чи змушений до звільнення, притягнутий до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з таким повідомленням або підданий іншим негативним заходам впливу, або загрозі таких заходів впливу. Викривачі корупції користуються також іншими правами та гарантіями захисту, встановленими Законом України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ст.56 КЗпП, за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. На просьбу вагітної жінки, жінки, яка має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, в тому числі таку, що знаходиться під її опікуванням, або здійснює догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку, роботодавець зобов`язаний встановлювати їй неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно до відпрацьованого часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

Як вбачається з табелів обліку використаного робочого часу ОСОБА_1 за травень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року, з врахуванням наказів Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця» від 07.07.2022 року №180 та від 28.09.2022 року №265, позивачці було нараховано та виплачено відповідачем заробітну плату пропорційно до відпрацьованого часу.

Окрім того, позивачка з наказами Львівської клінічної лікарні на залізничному транспорті філії «ЦОЗ» АТ «Українська залізниця» «Про встановлення неповного робочого тижня/дня в Львівській клінічній лікарні на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укразалізниця» від 07.07.2022 року №180 та «Про внесення змін до наказу №180 від 07.07.2022 року» від 28.09.2022 року №265, погодилась, про що свідчать її підписи (т.1, а.с.81, 84), також, колегія суддів звертає увагу, що позивачка вказані накази не оскаржувала, такі є чинними та не скасованими.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за 2023 рік відповідно до абзаців 1-3 пп.1 п.1 постанови КМУ від 13 січня 2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», з урахуванням раніше виплачених сум, колегія суддів зазначає таке.

Починаючи з 01.01.2023 року, відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 року №28 «Деякі питання оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я» (далі також Постанова КМУ №28), в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики: мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці установлюється в межах фонду оплати праці на рівні не менше: 20000 гривень для осіб, які займають лікарські посади у закладах охорони здоров`я (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів у закладах охорони здоров`я (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я у закладах охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я; 13500 гривень для осіб, які займають посади у закладах охорони здоров`я, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів).

Однак, відповідно до абзаців 3-4 підпункту 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 року №28, вимоги підпункту 1 цього пункту не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього - п`ятого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків; медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги. У випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 24.02.2023 року між Національною службою здоров`я України в особі Голови Гусак Наталії Борисівни, з однієї сторони, і Акціонерним товариством «Українська залізниця», в особі директора виконавчої філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця» Кришталь Наталії Юріївни укладено договір №1647-Е123-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення (ч.5 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Договори про медичне обслуговування укладаються у межах бюджетних коштів, передбачених на охорону здоров`я, на підставі вартості та обсягу послуг з медичного обслуговування, замовником яких є держава або органи місцевого самоврядування (ч.7 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Вимоги до надавача послуг з медичного обслуговування населення, з яким головними розпорядниками бюджетних коштів укладаються договори про медичне обслуговування населення, порядок укладання таких договорів та типова форма договору затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч.8 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Порядок укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій та порядок визначення тарифів для оплати медичних послуг і лікарських засобів встановлюються Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (ч.11 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»).

Програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг, медичних виробів та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»).

Надавачі медичних послуг - заклади охорони здоров`я всіх форм власності та фізичні особи - підприємці, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та уклали договір про медичне обслуговування населення з Уповноваженим органом (п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»).

Уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (п.7 ч.1 ст.2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»), яким згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 №1101 «Про утворення Національної служби здоров`я України» є Національна служба здоров`я України (далі також НСЗУ).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між Уповноваженим органом та закладом охорони здоров`я незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка в установленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, що відповідають встановленим Кабінетом Міністрів України вимогам до надавача медичних послуг за програмою медичних гарантій, та має відповідати умовам закупівлі, специфікаціям до медичних послуг, а також враховувати визначений у програмі медичних гарантій обсяг забезпечення медичними послугами відповідно до потреб у межах кожного госпітального округу.

Договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається у письмовій (електронній) формі (ч.2 ст.8 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»).

Договір про медичне обслуговування населення підлягає опублікуванню на офіційному веб-сайті Уповноваженого органу протягом п`яти днів з моменту його укладення (ч.62 ст.8 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»).

Типова форма договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, порядок його укладення, зміни та припинення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 22, 23 та 24 Порядку укладення, зміни та припинення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №410 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 року №1073), протягом десяти календарних днів з дати підписання проекту договору уповноваженою особою НСЗУ керівник або уповноважена особа суб`єкта господарювання накладає електронний підпис на такий договір. Договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами НСЗУ та суб`єкта господарювання, якщо інше не передбачене договором, але не раніше дати встановлення в кошторисі відповідного бюджетного призначення для НСЗУ. Договір разом з усіма додатками (за умови знеособлення персональних даних) підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті НСЗУ протягом п`яти робочих днів з дня його укладення.

Задовольняючи вказану вимогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1647-Е123-Р000 є укладеним, а саме, суду не надано довіреності підписантів вказаного договору та відомості про оприлюднення цього договору на офіційному веб-сайті НСЗУ, а також накладення печатки АТ «Українська залізниця».

Однак, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.11 постанови КМУ від 25.04.2018 року №410 «Про договори про медичне обслуговування за програмою медичних гарантій», суб`єкт господарювання, який бажає укласти договір з НСЗУ на визначених в оголошенні умовах, до подання пропозиції повинен забезпечити внесення до системи актуальної інформації про:

1) суб`єкта господарювання, місця надання ним медичних послуг та медичне обладнання, перелік якого затверджується МОЗ за поданням НСЗУ;

2) суб`єктів господарювання, які будуть залучені до виконання договору;

3) уповноважених осіб та медичних працівників, які будуть залучені до укладення або виконання договору.

Суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити використання уповноваженими особами та медичними працівниками, які будуть залучені до укладення або виконання договору, кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (далі - електронний підпис). У кваліфікованому сертифікаті електронного підпису додатково до ідентифікаційних даних фізичної особи містяться ідентифікаційні дані відповідного суб`єкта господарювання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем до справи долучено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1647-Е123-Р000. (т.1, а.с.131-225).

З вказаного договору вбачається, що такий укладено у письмовій (електронній) формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП), що не суперечить ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення».

Окрім того, відповідачем були додані протоколи створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого підпису уповноважених осіб філії «ЦОЗ», які підписували електронним підписом зазначений договір, що судом першої інстанції не було враховано (т.1, а.с.275)

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем не надано суду достатніх доказів про те, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1647-Е123-Р000 є укладеним, оскільки відповідачем надано, зокрема копію паперового варіанту вказаного договору та протоколи створення та перевірки кваліфікаційного та удосконаленого підпису уповноважених осіб філії «ЦОЗ», які підписували електронним підписом зазначений договір.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1647-Е123-Р000 був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, відтак колегія суддів прийшла до таких висновків.

Так, вимоги підпункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 року №28 не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, якщо витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць, що розраховані відповідно до абзаців третього - п`ятого підпункту 1 цього пункту, перевищують 85 відсотків отриманих у поточному місяці грошових коштів з урахуванням накопичених залишків; медичних працівників, які залучені виключно до надання первинної медичної допомоги (лікарів або інших медичних працівників, які працюють під керівництвом таких лікарів), у разі, коли лікаря обрали менше ніж 70 відсотків пацієнтів оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги.

У випадках, визначених підпунктом 3 цього пункту, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації державних та комунальних закладів охорони здоров`я установлюється в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, яка передбачена законом про Державний бюджет України на відповідний рік (підпункт 4 пункту 1 Постанови КМУ №28).

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у ст.1 Закону України «Про оплату праці».

Водночас, структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Підпунктом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (далі також - Постанова №1298) установлено надбавки працівникам у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки) за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначеної надбавки для одного працівника не повинен перевищувати 50% посадового окладу.

Відповідно до пункту 4 Постанови №1298 право установлювати працівникам конкретні розміри посадових окладів та доплат і надбавок до них, у тому числі й надбавки за складність, напруженість у роботі, надано керівнику в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків.

З довідки про співвідношення між отриманими доходами від НСЗУ і понесеними витратами на оплату праці з нарахуванням з січні 2022 року по серпень 2023 року вбачається, що доходи отримані від НСЗУ у січні-серпні 2023 року не покривають витрат по оплаті праці у розмірі 85%, а відтак, враховуючи те, що вимоги підпункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 року №28 не поширюються на: державні та комунальні заклади охорони здоров`я, які мають укладені з Національною службою здоров`я договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, ОСОБА_1 не належить до виплати заробітна плата за 2023 рік відповідно до абзаців 1-3 пп.1 п.1 постанови КМУ від 13 січня 2023 року №28 «Деякі питання оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я», з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується вимоги про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки в розмірі 14002 грн., то колегія суддів зазначає таке.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст.ст. 43-46 Конституції України.

У той же час, відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Указом Президента України від 24.04.2022 №64/2022 у зв`язку із військовою агресією РФ на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжений і триває станом на час розгляду цієї справи.

При цьому, зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав та свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб визначені положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону в Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» зазначений вичерпний перелік конституційних прав та свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку із введенням воєнного стану, зазначений строк дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Також, 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022, і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом другим розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» регламентовано, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, установлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Отже, положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

При цьому, системний аналіз законодавства свідчить про те, що дія ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору, поширюється на правовідносини, що виникли з 24.02.2022.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з Витягом з протоколу №Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупиняються (т.2, а.с.8-12).

Відтак, виплата, яка є предметом спору, а саме виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, яка п.1.1.4. Витягом з протоколу №Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року була призупинена, узгоджується із положенням ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що рішення АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 про призупинення виплат за колективними договорами не оскаржувалося у встановленому порядку ні відповідними профспілками, ні працівниками АТ «Укрзалізниця» (в тому числі й позивачкою), не скасоване та є чинним.

Відповідно, в задоволенні позовної вимоги про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022-2023 роки в розмірі 14002 грн. слід було також відмовити.

Що стосується вимоги про зобов`язання Акціонерне товариство «Українська залізниця» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму недоплаченої заробітної плати за весь час затримки виплати по день фактичної виплати, то така вимога теж не підлягала до задоволення, оскільки вона є похідною від попередніх вимог, а в межах розгляду цієї справи протиправність дій відповідача по нарахуванню заробітної плати не підтвердилась. Тому така вимога безпідставно була задоволена судом першої інстанції.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідвважати обґрунтованою та задовольнити, рішення ж суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату заробітної плати відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра