УХВАЛА

14 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 464/8672/23

провадження № 61-13944ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Антонюк Віктор Олександрович, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від

17 червня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від

09 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кобербус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кобербус» (далі - ТОВ «Кобербус») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за договором купівлі - продажу в розмірі 1 600 000,00 грн, пеню в розмірі 1 492 909,59 грн, інфляційні втрати в розмірі 661 660,80 грн та 3 % річних в розмірі 132 559,00 грн.

17 червня 2025 року Сихівський районний суд м. Львова ухвалив рішення, яким позов ТОВ «Кобербус» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кобербус» суму основної заборгованості в розмірі

1 600 000,00 грн, пеню в розмірі 1 492 909,59 грн, інфляційні втрати в розмірі 661 660,80 грн та 3 % річних в розмірі 132 559,00 грн, що загалом становить 3 887 129,39 грн. Компенсував ТОВ «Кобербус» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 58 306,93 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Львівський апеляційний суд своєю постановою від 09 жовтня 2025 року змінив рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня

2025 року, виклавши абзаци перший, другий та третій резолютивної частини в такій редакції:

«Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кобербус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кобербус» суму основної заборгованості в розмірі 1 600 000 грн 00 коп., пеню в розмірі 370 893 грн 15 коп., інфляційні втрати в розмірі 661 660 грн 80 коп. та 3 % річних в розмірі 132 559 грн 00 коп., що загалом становить 2 765 112 грн 95 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Кобербус» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 41 473 грн 73 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Стягнув з ТОВ «Кобербус» в дохід держави 25 249,82 грн судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року, сформованою 07 листопада 2025 року адвокатом Антонюком В. О. в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того в прохальній частині касаційної скарги заявник просить звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

До касаційної скарги заявником додано копію пенсійного посвідчення, відповідно до якого ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи.

За таких обставин, ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору на підставі зазначеної вище норми Закону, відтак відсутні підстави вирішувати питання про звільнення його від сплати судового збору судом.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (пункт 1 частини 1 статті 389 ЦПК України).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки за приписами частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

Виконання наведених вимог необхідне для коректного зазначення підстав касаційного оскарження в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

За таких обставин, ОСОБА_1 має право надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).

У разі подання нової редакції касаційної скарги шляхом формування документа у системі «Електронний суд» заявнику також необхідно надати суду докази надсилання цієї скарги на адреси інших учасників справи.

У разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Антонюк Віктор Олександрович, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 червня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко