Справа № 216/958/25
провадження 2/216/1457/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Пташкіна А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 114339,55 грн., з яких:

- за Кредитним договором № 01728-04/2024 в розмірі 27300 грн., з яких:

7000 - сума заборгованості за основною сумою боргу;

2030 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 03378-04/2024 в розмірі 8000 грн., з яких:

2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

6000грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 2809764 в розмірі 10522,95 грн., з яких:

2850 сума заборгованості за основною сумою боргу;

7162,95 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою;

510 грн. - сума заборгованості за комісією;

- за Кредитним договором № 6061223 в розмірі 38540,00 грн., з яких:

8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

25660 грн. - сума заборгованості за відсотками;

880 грн. заборгованість за комісією;

4000 грн. сума заборгованості за неустойкою.

- за Договором позики № 79416736 в розмірі 12066,60 грн., з яких:

3315 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

8751,60 грн. - сума заборгованості за відсотками;

0,00 грн. сума заборгованості по процентам;

0,00 грн. заборгованість за пенею.

- за Договором позики № 2413345 в розмірі 10425 грн., з яких:

3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

7425,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- за Договором позики № 7158414 в розмірі 7485 грн., з яких:

2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

3000 грн. - сума заборгованості за процентнами за користування позикою;

2485,00 сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що між первісними позикодавцями та відповідачем були укладені кредитні договори, за яким відповідач отримав грошові кошти у кредит та взяв на себе зобов`язання повернути їх позикодавцям у строки, обумовлені договороми, а також сплатити проценти за користування грошовими коштами. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У подальшому, між первісним позикодавцем та позивачем були укладені договори факторингу, за умовами яких позивач отримав право вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем наразі не погашена, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Зважаючи на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялася належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подала суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подала до суду відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Товариство) та відповідачем (Клієнт) було укладено кредитний договір № 01728-04/2024 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 7000,00 грн.; строк кредиту 120 днів; денна процентна ставка 2,50%. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту.

В подальшому між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 25072024 (далі Договір факторингу), відповідно до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору факторингуперехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною у Додатку № 4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток № 5).

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 25 липня 2024 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 27300 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 27300 грн., з яких 7000 грн. основного боргу та 20300 грн. заборгованість за процентами.

Крім того 02 квітня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Товариство) та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 03378-04 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 2000 грн..; строк позики 120 днів; базова процентна ставка 2,5 %.Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів.

В подальшому між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 20082024 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 03378-04 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 20.08.2024 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 8000 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 8000 грн., з яких 2000, 00 грн. основного боргу та 6000 грн. заборгованість за процентами.

Окрім того 04 листопада 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір про споживчий кредит № 2809764 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 3000,00 грн.; строк кредитування 105 днів; денна процентна ставка складає 2,43%; орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 8119,00 відсотків річних; комісія за надання кредиту 510 грн. Також відповідачем підписано заявку на отримання кредиту №2809764; та паспорт споживчого кредиту.

В подальшому між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28082024/1 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 2809764 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 28 серпня 2024 року вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 10522,95 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 10522,95 грн., з яких 2850, 00 грн. основного боргу 7162,95 грн. заборгованість за процентами; 510 грн. заборгованість за комісією.

Також 6061223 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір про споживчий кредит № 6061223 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 8000 грн.; строк кредиту 345 днів; процентна ставка 1,99%

. В подальшому між ТОВ «ТОВ «Мілоан»» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 28082024/2 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 6061223 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 28 серпня 2024 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 38540 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 38540,00 грн., з яких 25660, 00 грн. основного боргу та 880 грн. заборгованість за процентами, сума заборгованості за неустойкою.

Також 19 березня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір позики № 79416736 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума позики 5100 грн.; строк кредиту 30 днів; процентна ставка 2,5%; орієнтовна загальна вартість кредиту 6630,00 грн.

В подальшому між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 79416736 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 14.07.2021 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 12066,60грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 12066,60 грн., з яких 3315 грн. основного боргу та 8751,60 грн. заборгованість за процентами.

Також 19 березня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір позики № 2413345 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 3000,00 грн.; строк кредиту 30 днів; процентна ставка 2,50%.

В подальшому між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 2413345 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 19.08.2024 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 10425 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 10425 грн., з яких 3000, 00 грн. основного боргу та 7425 грн. заборгованість за процентами.

Також 26 березня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем (Клієнт) було укладено Договір позики № 7158414 (далі договір). Договір укладено на наступних умовах : сума кредиту 2000,00 грн.; строк кредиту 80 днів; процентна ставка 2,50%. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту.

В подальшому між ТОВ «МАНІФОЮ» (Клієнт) та позивачем (Фактор) було укладено Договір факторингу № 11-01/2024 (далі Договір факторингу), відповідно до якого право вимоги за договором № 7158414 перейшло до позивача.

Зі змісту витягу з Реєстру боржників від 18.09.2024 вбачається, що Клієнт передав Фактору права вимоги до відповідача в сумі 7485 грн.

Відповідно до складеного позивачем розрахунку заборгованості за відповідачем значиться заборгованість в сумі 7485,00 грн., з яких 2000, 00 грн. основного боргу та 5485,00 грн. заборгованість за процентами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статей 4, 5 ЦПК України, статті 15 ЦК України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту.

Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.

Сутність розглянутого судом спору полягає у спонуканні відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 4 статті 1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України унормовано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Однак, матеріали даної справи не містять первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідача за Кредитним договором.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вищевказані процесуальні обов`язки позивачем не виконані.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), виписки по рахунку тощо.

Згідно з частиною 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування та отримання відповідачем кредитних коштів, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.

У своїй позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а отже не є належними доказами існування боргу.

Сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення.

За відсутності доказів про розмір наданого кредиту суд позбавлений можливості зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунків заборгованості, які є односторонніми документами позивача та не були погоджені з відповідачем.

Розрахунок є виключно внутрішнім документом позивача, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Таким чином, додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитними договорами, які складені представником позивача, не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

2.Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

3.Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ).

7. Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Рішення складено та підписано 13 листопада 2025 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО