ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа № 766/3787/25

провадження № 22-ц/819/1020/25

05 листопада 2025 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді: Базіль Л.В.,

Радченко С.В.,

секретар судового засідання: Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2016 року у справі №664/1007/16-ц розірваний. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні.

Починаючи з 2015 року, відповідач втратив інтерес до дитини, переставши виконувати свої батьківські обов`язки та утримання дитини. Станом на 01 лютого 2022року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки становила 114 742,79грн.

До березня 2022року дитина проживала в Україні разом з матір`ю, яка для вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав зверталася до Органу опіки та піклування Олешківської міської ради Херсонської області, яким був наданий висновок від 16 лютого 2022року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Згідно цього висновку уповноважений орган встановив, що батько дитини ніякої педагогічної, посильної трудової або іншої участі у вихованні доньки не бере, ніяким чином про неї не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, успіхами, станом здоров`я не цікавиться, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.

Починаючи з 29 березня 2022року дитина разом з матір`ю постійно проживають в Республіці Польща, де дитина відвідує початкову школу. Відповідач не цікавиться життям доньки, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, заборгованість зі сплати аліментів станом на 06 березня 2025року становить 227 479,10грн. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка не довела, що ОСОБА_2 умисно злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також того, що позбавлення відповідача батьківських прав необхідне для захисту інтересів малолітньої дитини. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками; не зазначила в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька батьківських прав. Суд вважав, що позбавлення відповідача батьківських прав є не доцільним, оскільки таке позбавлення є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду від 15 липня 2025 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним у справі доказами та не врахував фактичної поведінки батька щодо невиконання ним своїх батьківських обов`язків, який з 2015року ніяким чином не піклується про дитину, взагалі не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не піклується про її фізичний розвиток, навчання, тобто умисно систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків на протязі 10 років. Як до, так і після прийняття виконавчим комітетом Олешківської міської ради рішення від 16 лютого 2022року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відповідач продовжує системно свідомо ухилятися від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, тобто змінювати свою поведінку відносно дитини не збирається, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Правова позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками не подавався.

Розгляд справи апеляційним судом

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Ярмолович О.Є. апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в призначене судове засідання не з`явився. Оскільки остання відома адреса місця проживання ОСОБА_2 знаходиться на тимчасово окупованій території Херсонської області, то на виконання вимог статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади.

Крім того, судова повістка 13 жовтня 2025року була доставлена відповідачу удодаток Viber на номер телефону НОМЕР_1 . У заяві від 03 листопада 2025року ОСОБА_2 просив провести розгляд справи у його відсутність, надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , просив передати повністю батьківські права матері дитини - ОСОБА_1 .

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать довідки про доставку судової повістки на офіційну електрону адресу.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 липня 2016року шлюб між сторонами розірвано.

На підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 березня 2015року у справі №664/244/15-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 по виконавчому провадженню 47057829 встановлено, що станом на 06 березня 2025року заборгованість становить 227 749,10грн., оплата боргу не здійснюється.

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг від 21 січня 2022року малолітня ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Акт обстеження умов проживання, складений Службою у справах дітей Олешківської міської ради свідчить, що в квартирі за вищевказаною адресою проживали ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , баба ОСОБА_4 . Умови проживання задовільні, дотримано санітарно-гігієнічних норм. Для дитини створені всі необхідні умови для розвитку та виховання.

Довідкою КЗ «Олешківський опорний заклад освіти №4» Олешківської міської ради про участь батьків учениці ОСОБА_3 підтверджено, що мати дитини бере активну участь у шкільному житті доньки, в той час як батько ОСОБА_2 контакту зі школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується, батьківські збори та інші шкільні заходи не відвідує.

Рішенням виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області від 16 лютого 2022року №82 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Згідно цього висновку батько малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ніякої педагогічної, посильної трудової або іншої участі у вихованні доньки не бере; ніяким чином про неї не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі; успіхами, станом здоров`я не цікавиться; не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя; не виявляє інтересу до внутрішнього світу. Зазначені факти орган опіки та піклування розцінив, як ухилення від виховання дитини батьком та свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками.

Надані позивачем докази свідчать, що у зв`язку із повномасштабним вторгнення військ рф на територію України та тимчасовою окупацією території м. Олешки Херсонської області, ОСОБА_1 разом з дитиною залишила постійне місце проживання та виїхала до Республіки Польща, де 25 червня 2022року уклала шлюб з ОСОБА_5 , з яким разом ІНФОРМАЦІЯ_2 придбала квартиру в м.Бжег, в якій подружжя проживає разом з малолітньою ОСОБА_6 , що підтверджено витягом з акту про укладення шлюбу та документами про придбання житла.

Згідно довідки про навчання від 23 січня 2025року та шкільної характеристики встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Державній початковій школі №6 м. Бжег, в якій зарекомендувала себе позитивно та досягла гарних результатів у навчанні. Матір дитини бере активну участь у навчанні доньки, відвідує батьківські збори, цікавиться поточними шкільними справами дитини. Батько учениці, ОСОБА_7 , не підтримує контакту зі школою і не цікавиться навчальним процесом своєї доньки.

Оскільки при зверненні до суду у березні 2025року позивачем не був наданий висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідача батьківських прав, складений на час подання позову, то ухвалою Херсонського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року зазначений висновок витребувано від органу опіки та піклування.

Листом від 14 жовтня 2025року №457/10-35 Служба у справах дітей Олешківської міської ради Херсонської області повідомила про неможливість надання письмового висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тимчасовою окупацією території м.Олешки Херсонської області та відсутністю необхідних документів, на підставі яких уповноважений орган міг би скласти відповідний висновок.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач надала Психологічний висновок від 07 жовтня 2025 року, складений психологом Кабінету психологічної допомоги для дітей і дорослих (м.Ополе, Польща) відносно ОСОБА_3 , яка разом з мамою та вітчимом звернулися для визначення психологічного стану дитини.

Згідно цього висновку встановлено, що дитина з 2022року перебуває в Польщі. Проживає разом з мамою та вітчимом в м.Бжег, відвідує початкову школу. Стосунки з мамою та вітчимом описує, як дуже добрі, вітчима називає татом. Біологічний батько дитини не цікавиться донькою, дитина ніколи його не бачила, не може назвати його імені, не знає, як він виглядає. Спрямована бесіда, у якій дитина відповідала на запитання, свідчить про правильні сімейні стосунки в теперішній родині та відсутність емоційного зв`язку з біологічним батьком.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною.

У справі, що переглядається встановлено, що малолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та її чоловіком Войткевичем Славоміром в Республіці Польща.

Батько дитини - ОСОБА_2 проживає окремо та з 2015року фактично не підтримує контактів з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не проявляє інтересу до дитину.

Орган опіки та піклування у своєму висновку від 16 лютого 2022року, ретельно дослідивши ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки, дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

З часу складення зазначеного висновку ставлення відповідача до виконання батьківських обов`язків не змінилося. Суду не надано доказів про наявність у батька прагнення налагодження відносин з донькою та встановлення родинного зв`язку. Навпаки, у заяві від 03 листопада 2025року ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та просив повністю передати батьківські права матері дитини. Наведене свідчить про те, що відповідач не має наміру займатися вихованням дитини та виконувати батьківські обов`язки.

При визначенні психологічного стану малолітньої ОСОБА_3 було з`ясовано, що дитина ніколи не бачила батька, не може назвати його імені, не знає, як він виглядає, між батьком та дитиною відсутній емоційний зв`язок. У теперішній час дитина зростає у повноцінній сім`ї і її вихованням фактично займаються матір та вітчим, якого дитина називає татом.

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що відповідач свідомо та добровільно не бере участі у житті своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. І це триває протягом близько десяти років. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та донькою, який з огляду на визнання ОСОБА_2 позову, відповідач на час вирішення справи не має наміру відновлювати.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, з огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Зваживши на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025року підлягає скасуванню в порядку статті 376 ЦПК України, як таке, що ухвалено з порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з прийняттям у справі нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо розподілу судових витрат

За частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За загальним правилом, встановленим частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду від 15 липня 2025року та постановлення нового судового рішення про задоволення позовних вимог, то стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з оплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях.

Згідно квитанції про переказ коштів від 13 березня 2025року, розмір судового збору за подання позову в суді першої інстанції становив 968,96грн., а за подання апеляційної скарг - 1453,44грн., що підтверджується квитанцією про переказ коштів від 04 серпня 2025року, а всього 2422,40грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 липня 2025 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Цюрупинська Херсонської області батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Цюрупинська.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2025року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

С.В. Радченко