Дата документу 10.11.2025
Справа № 334/6141/25
Провадження № 2/334/3404/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої: судді Телегуз С.М., при секретарі Каряченко А.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2025 року до суду звернувся представник: адвокат Огнев`юк Я.В. в інтересах МТСБУ з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що позивач є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

17.10.2024 о 15:20 в м. Запоріжжя по вул. Каліброва 10, відповідач, керуючи автомобілем «Volkswageт Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на перешкоду, а саме ЛЕП, що перебуває на балансі КП «Запоріжелектротранс», чим порушив вимоги п. 12.1, 2.3.6, 2.5 ПДР України, що призвело до настання ДТП.

Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Наведені обставини встановлено Заводським районним судом м. Запоріжжя при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 332/6326/24, постановою суду від 20.11.2024 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП.

06.11.2024 представник потерпілого звернувся до позивача з заявою про страхове відшкодування та з заявою про настання ДТП. Позивачем відкрито регресну справу № 110488.

У силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду.

Відповідно Розрахунку суми збитку, понесеного КП «Запоріжелектротранс», на виконання робіт по відновленню контактної мережі трамвайної лінії в результаті ДТП сума матеріального збитку становить 36688,90 грн. без урахування ПДВ.

Позивач на підставі довідки №1 від 05.03.2025 та Наказу №3.1/6605 від 10.03.2025 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 36688,90 грн.

Щодо строку позовної давності: ДТП настало 17.10.2024, а відшкодування у повному обсязі шкоди позивачем потерпілому відбулось 11.03.2025. При регресі строк позовної давності відраховується з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування. Отже, позивач звертається до суду з позовною заявою в межах строків позовної давності.

Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 36688,90 грн., та судовий збір в сумі 3028 грн.

06.08.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті в судове засідання з викликом сторін.

02.09.2025 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що МТСБУ здійснило виплату потерпілому на підставі кошторису, згідно з яким було нібито проведено заміну залізобетонної опори (стовпа), і вартість нового стовпа складає 32639,17 грн. Проте в реальності ніякої заміни не відбувалося. Сам по собі кошторис без підтвердження реального понесення витрат не є достатнім доказом розміру шкоди, він складений з порушенням законодавства. Власником і засновником КП "Запоріжелектротранс" є Запорізька міська рада, тому для визначення розміру шкоди це підприємство повинно було застосовувати Методику оцінки майна, затверджену постановою КМУ від 10.12.2003 №1891.

Отримувач виплат не навів жодного законодавчого або методичного обґрунтування своїх розрахунків. Наприклад, незрозуміло, яким саме нормативним актом встановлені наступні показники: "премія", "доплата за керівництво бригадою", "бензин А-95", "рентабельність 30".

Якщо потерпілий не довів фактичних витрат на відновлення майна, кошторис не може бути єдиним доказом шкоди. Завданням цивільного відшкодування є компенсація реальних збитків, а не отримання вигоди. Якщо МТСБУ вирішило без перевірки здійснити виплати без належних підстав, то у МТСБУ немає права вимагати цю суму у винуватця ДТП. Фактично заміна (ремонт) не відбулася, тому у потерпілого не виникли витрати, які потрібно було компенсувати.

Враховуючи ринкові ціни на залізобетонні опори, висловлює підозру, що певні особи вирішили збагатитися за рахунок завідомого завищення вартості ремонту, який не проводився.

08.09.2025 року звернувся представник позивача: адвокат Огнев`юк Я.В. з відповіддю на відзив, в якій посилалися на те, що у даному контексті варто розмежовувати поняття «факт ремонту» та «факт завдання відшкодування шкоди», адже виплата МТСБУ спрямована саме на компенсацію потерпілому узгодженого розміру збитків, а не на контроль чи підтвердження того, в який спосіб потерпілий розпорядився отриманими коштами. Механізм, закріплений у ст.36 Закону, передбачає, що підставою для виплати є узгоджений між МТСБУ та потерпілим розмір шкоди, підтверджений відповідними документами. Вимога обов`язково надавати документи про реальне здійснення ремонту стосується лише випадку, коли заявляється доплата у сумі податку на додану вартість. В усіх інших випадках обов`язок МТСБУ полягає саме у виплаті визначеної суми, а не у перевірці витратної частини діяльності потерпілого.

Таким чином, відсутність підтвердження фактичного ремонту не впливає на обов`язок позивача здійснити регламенту виплату, й відповідно не скасовує обов`язку відповідача відшкодувати завдану шкоду. Закон вимагає встановлення та погодження розміру шкоди, а не підтвердження факту відновлення пошкодженого майна. Тобто, метою регламентної виплати є саме відновлення порушеного майнового стану потерпілого шляхом надання йому грошової компенсації, а не суто відшкодування вже здійснених витрат на ремонт.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Потерпілий надав розрахунок суми збитку, понесеного на виконання робіт по відновленню контактної мережі трамвайної лінії в результаті ДТП, відповідно якого сума матеріального збитку, завданого потерпілому, становить 36688,90 грн. без урахування ПДВ. Зважаючи на те, що МТСБУ та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, позивач прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в розмірі 36688,90 грн.

Щодо доказів, поданих відповідачем: не надано ні обґрунтованого контррозрахунку вартості робіт, ні висновку спеціаліста у сфері будівництва, ні альтернативного кошторису. Натомість, відповідач обмежився лише безпідставними запереченнями щодо кошторису, складеного потерпілим. Таким чином, зазначений кошторис залишається неспростованим. До відзиву долучені фотографії невідомого походження та скріншот з неназваного інтернет-ресурсу, які не можуть вважатися належними і допустимими доказами, а тому прохають не приймати їх до уваги.

Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 36688,90 грн., та судовий збір в сумі 3028 грн.

10.09.2025 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на відповідь на відзив, в яких посилався на те, що МТСБУ не заперечує факт фіктивності розрахунку розміру шкоди. Жодного доказу реальності здійснення ремонтних робіт (фото нової опори, акту приймання-передачі робіт) не надано. Позивач не в змозі спростувати очевидний факт відсутність опори там, де вона мала б перебувати. Позивач посилається на відсутність експертного висновку, однак експерт може досліджувати лише первинні документи бухгалтерського обліку, які відсутні. Надає контррозрахунок: опора залізобетонна - 7100 грн. (ринкова ціна) за умови доведеності заміни, всі інші витрати - 0 грн. Вся робота виконується штатними працівниками, витрати на оплату праці яких вже відображені у річному кошторисі витрат підприємства. Позивач не прокоментував питання застосування Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ від 10.12.2003 №1891, оскільки грубе порушення цього нормативного акту є очевидним.

10.11.2025 року представник позивача в судове засідання не з`явився, 10.11.2025 року подали заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити.

10.11.2025 року в судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову, вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині суми відшкодування 7000 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився відповідач ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю №1627717 від 01.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру.

17.10.2024 о 15-20 год. в м. Запоріжжі, вул. Каліброва буд.10, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не зреагував на її зміну та здійснив наїзд на перешкоду, а саме ЛЕП. В результаті ДТП автомобіль та ЛЕП зазнали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Вчиненням даних дій ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 2.3 «б» ПДР України.

Також, 17.10.2024 о 15-20 год. в м. Запоріжжі, вул. Каліброва буд.10, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час безперервної відеофіксації. Від керування ОСОБА_1 відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 року по справі № 332/6326/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Постанова набрала законної сили 03.12.2024 року.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вини цією особою.

За таких обставин, вина відповідача у вчиненні ДТП 17.10.2024 року встановлена постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 року по справі № 332/6326/24.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання ДТП (страхового випадку), як водія автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована.

06.11.2024 року представник потерпілого Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» за довіреністю Клименко Т.І. звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 17.10.2024 року за участі ОСОБА_1

06.11.2024 року представник потерпілого Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» за довіреністю Клименко Т.І. звернувся до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 17.10.2024 року за участі ОСОБА_1 .

Згідно копії розрахунку суми збитків, понесено підприємством «Запоріжелектротранс», на виконання робіт по відновленню контактної мережі трамвайної лінії в результаті ДТП, сума збитків складає - 36688,90 грн., ПДВ 20% - 7337,78 грн., всього з ПДВ 44026,68 грн.

05.03.2025 року МТСБУ склало Довідку №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, згідно якої за обставинами ДТП 17.10.2024 року за участі автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , пошкоджено майно: електроопора КП «Запоріжелектротранс», сума до сплати становить 36688,90 грн.

Згідно наказу МТСБУ №3.1/6605 від 10.03.2025 року вирішено сплатити на рахунок КП «Запоріжелектротранс» 36688,90 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.

Згідно копії платіжної інструкції №6183 від 11.03.2025 року МТСБУ сплатило на рахунок КП «Запоріжелектротранс» грошові кошти в сумі 36688,90 грн., призначення платежу: виплата по справі №110488 згідно наказу №3.1/6605 від 10.03.2025 року.

МТСБУ направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про компенсацію витрат на відшкодування заподіяної шкоди в сумі 36688,90 грн., яке залишено відповідачем без відповіді.

Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного.

В статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З 01.01.2025 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року №3720-IX.

Однак, згідно п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року №3720-IX розмір регламентної виплати визначається відповідно до положень законодавства, чинних на день настання дорожньо-транспортної пригоди, що є підставою для здійснення МТСБУ такої виплати.

Таким чином, оскільки настання дорожньо-транспортної пригоди мало місце 17.10.2024 року, представник потерпілого звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди 06.11.2024 року, то для визначення розміру регламентної виплати мають застосовуватись норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV.

Відповідно ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1) до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ч.2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно ч.6 ст.261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач МТСБУ, яке після здійснення регламентної виплати на користь потерпілого Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» в сумі 36688,90 грн., отримало право зворотної вимоги до відповідача, як особи, яка спричинила ДТП, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, з вимогою відшкодувати в порядку регресу сплачене страхове відшкодування в сумі 36688,90 грн.

Суд доходить висновку, що оскільки відповідача визнано винним у вчиненні ДТП 17.10.2024 року, який керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з електроопорою, пошкодивши її, що підтверджується Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 року по справі № 332/6326/24, щодо нього на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то позивач має право на стягнення з відповідача суми сплаченого на користь потерпілого Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» страхового відшкодування в розмірі 36688,90 грн. в порядку регресу.

З огляду на зазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати МТСБУ завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування. При цьому, право регресної вимоги виникло у МТСБУ з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 11.03.2025 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що фактично заміна (ремонт) пошкодженої електроопори не відбулася, тому у потерпілого не виникли витрати, які потрібно компенсувати.

Так, ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху.

В результаті ДТП 17.10.2024 року відповідачем пошкоджено електроопору, чим завдано потерпілому шкоди в розмірі 36688,90 грн., що стало підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) МТСБУ згідно ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV.

Тобто, в даному контексті варто розмежовувати поняття «факт ремонту» та «факт завдання шкоди», адже виплата МТСБУ спрямована саме на компенсацію потерпілому узгодженого розміру шкоди, а не на контроль чи підтвердження того, в який спосіб потерпілий розпорядився отриманими коштами. Таким чином, відсутність підтвердження фактичного ремонту не впливає на обов`язок позивача здійснити регламенту виплату, та не скасовує обов`язку відповідача відшкодувати завдану шкоду в порядку регресу.

Також, суд відхиляє доводи відповідача про те, що для визначення розміру шкоди мали застосовувати Методику оцінки майна, затверджену постановою КМУ від 10.12.2003 №1891.

Так, згідно п.1 Методики оцінки майна від 10.12.2003 №1891 ця Методика застосовується для проведення оцінки: майна державних і комунальних підприємств, що вноситься до статутного капіталу господарського товариства під час приватизації шляхом перетворення зазначених підприємств в господарські товариства; об`єктів державної і комунальної власності, які відповідно до Закону України Про приватизацію державного і комунального майна належать до об`єктів великої приватизації (за умови відсутності радника); об`єктів державної і комунальної власності, які відповідно до Закону України Про приватизацію державного і комунального майна належать до об`єктів малої приватизації (за умови відсутності балансової вартості об`єктів державної (комунальної) власності); об`єктів приватизації, що повертаються у державну або комунальну власність; майна державних підприємств, що підлягають реорганізації шляхом їх перетворення в господарські товариства; відчуження державного (комунального) майна; об`єктів державної і комунальної власності, які відповідно до Закону України Про приватизацію державного і комунального майна належать до об`єктів малої приватизації та підлягають продажу шляхом викупу (крім випадків, передбачених частинами 8 і 10 ст.15 Закону України Про приватизацію державного і комунального майна).

Отже, Методика оцінки майна від 10.12.2003 №1891 не застосовується для визначення розміру шкоди, завданої в результаті ДТП.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу сплачене страхове відшкодування в сумі 36688,90 грн.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В Постановах Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19).

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Таким чином, позов підлягає задоволенню, як такий, що підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Відповідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому судовий збір у сумі 3028 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 76-83, 141, 258-259, 264-265, 268, 289, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: 02653, м. Київ, бул. Русанівський буд.8, р/р НОМЕР_3 ) відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 36688,90 грн. (тридцять шість тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 90 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: 02653, м. Київ, бул. Русанівський буд.8, р/р НОМЕР_3 ) витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2025 року.

Суддя: С.М. Телегуз