Справа № 496/2026/24
Провадження № 2/496/1298/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Сурженко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Шелест М. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 24156 грн 05 к. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.07.2017 року № 880 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу, зокрема, ТОВ «ГК «Нафтогаз України»» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 (далі Правила) та ст. ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зобов`язано постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно з особовим рахунком і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою, а також надати низку необхідних документів. Споживач ОСОБА_1 надав постачальнику - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 30.11.2020 року. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відтак, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. На умовах договору позивач постачав природний газ за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 26.08.2008 року об`єкт газифікації, що знаходиться за вказаною адресою, належить відповідачу на праві власності. Позивачем в період з грудня 2020 року по січень 2024 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 24156 грн 05 к. (з урахуванням проплат відповідача станом на дату подачі цієї позовної заяви), вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку фінансового стану. Відповідач зобов`язаний сплачувати вартість використаного природного газу щомісячно, відповідно до діючих тарифів. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за Типовим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-35260-2023/250001598 від 08.09.2023 року, яка відповідачем проігнорована. Враховуючи те, що відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань та порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк, а тому ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулось з даним позовом до суду.

В свою чергу, від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов процесуальний документ під назвою «Заява про відвід судді Пендюри Л.О. Заперечення на ухвалу від 29.03.2024 року. Відзов ОСОБА_1 на позов «Нафтогазу України», який, серед іншого, містить відзив на позовну заяву, в якому він просить позов «Нафтогазу України» до нього про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відхилити та відмовити позивачу у стягненні 3028 грн судового збору, оскільки судовий збір перевищує 5 % його доходів. При цьому посилається на те, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» вже зверталось до Біляївського районного суду із заявою про видачу судового наказу справа № 496/7405/23. По вказаній справі він отримав лист «Фінансовий стан», в якому зазначений метод розрахунку по лічильнику. Але показники лічильника відсутні. При цьому лічильник газу відповідача не має функції про обчислення об`єму споживання газу за конкретний період часу. Також лічильник не в змозі обертатися у зворотньому напрямку. Разом з тим позивач надає обсяги споживання газу як у бік зростання, так і у бік зменшення за різні періоди. В будинку АДРЕСА_2 був встановлений газовий лічильник № 7512780. 29.03.2021 року цей лічильник був демонтований з показниками 10389. Одночасно з демонтажем старого лічильника, 29.03.2021 року в будинку відповідача № 56-А був встановлений новий лічильник № 12661086 з показниками 00000. Тобто знятий та встановлений лічильники газу мають п`ять розрядів чисел для обчислення обсягів спожитого газу, є лічильниками одного класу та типу. При цьому відповідно до технічних параметрів лічильника, обчислення спожитого газу відбувається за наростаючим підсумком. Так, відповідно до акту від 01.04.2021 року про демонтаж лічильника газу показники знятого лічильника були 10389. Тоді як з фінансового стану позивача на квітень 2021 року вбачається обсяг споживання газу у 437 кубів. При цьому з грудня 2020 (12.2020) по квітень 2021 (4.2021) обсяг споживання газу у фінансовому стані не має посилання на показники лічильника, оскільки відсутні посилання на показники 10389, які зазначені в акті про демонтаж попереднього лічильника. Тобто обчислення обсягів спожитого газу є незрозумілим та не підтверджується показниками лічильника. 01.04.2021 року у його будинку АДРЕСА_2 встановлений новий лічильник з показниками 00000. З фінансового стану позивача вбачається, що з квітня 2021 року по квітень 2022 року він споживав: 1,95; 87,98; 196,42; 31; 301; 351,77; 419,24; 14,12; 400,86; 13,2; 11,09 куб.м газу, що не відповідає технічним параметрам газового лічильника, оскільки фінансовий стан свідчить про зворотній відлік лічильника газу. Наприклад, у серпні 2021 року (8.2021) спожито 196,42 куб.м, у вересні 21 куб.м. При цьому відсутні наростаючі показники лічильника, які є суттю будь-якого механічного мембранного лічильника. Тобто лічильник газу відповідача обчислює газ з наростаючим підсумком, який (підсумок) відсутній у фінансовому стані за період з квітня 2021 року і надалі, що свідчить про відсутність показників лічильника при нарахуванні плати за надану послугу. Отже, обчислення спожитого відповідачем газу не підтверджене показниками лічильника, а тому позовні вимоги не вмотивовані показниками лічильника. Щодо показників. Усі нормативні акти та позивач вказують, що зняття показів лічильника відбувається іншим підрозділом АТ «Одесагаз», який обчислює обсяги споживання та передає ці обсяги позивачу. Разом з тим, він сплачує кошти за спожитий газ саме позивачу, а не АТ «Одесагаз», а тому інформація за надану послугу повинна бути зрозумілою, підтверджена показами лічильника та надана йому позивачем, а не АТ «Одесагаз». Тобто зняття показників лічильника відбувається відповідним територіальним підрозділом фізично за місцем встановлення лічильника. Але передати ці показники в електронному вигляді до «Нафтогазу» для формування рахунку ніщо не заважає. Позивач знає, що він ( ОСОБА_1 ) постійно заявляє вимоги про необхідність посилання на показники газового лічильника при обчисленні обсягів споживання газу (справа № 521/18825/21), але такі показники не надає. Відтак, він вважає, що вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про оплату наданих послуг з газопостачання будинку АДРЕСА_2 є неповними, не містять достовірної, необхідної та доступної інформації: відсутні показники комерційного вузла обліку спожитого газу будинка АДРЕСА_2 , немає його підпису під показниками лічильника, немає акту-передачі наданих послуг. Обсяг спожитого газу наданий зацікавленою стороною та не підтверджений метрологічними засобами вимірювання у відповідності до ЗУ «Про метрологічну діяльність».

Окрім того, від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява про захист прав споживача, а в подальшому виправлена зустрічна позовна заява про захист прав споживача, яка містить в собі, зокрема, другий відзив на позовну заяву (в частині додаткових відомостей), в якому він вказує, що вважає позов Нафтогазу про стягнення заборгованості за спожитий ним природний газ необґрунтованим, оскільки: 1) нарахування плати за спожитий газ не підтверджене показниками законодавчо врегульованих засобів вимірювання, відповідно до Постанови КМУ № 374 від 04.06.2015 року, яка прямо вказує, що лічильники газу використовуються для проведення розрахунків за спожитий газ. Саме на показники лічильника потрібно посилатися при розрахунку за спожитий газ. Відповідно до всіх законів України газове обладнання для газифікації приватних будинків та роботи по монтажу цього обладнання придбаває та сплачує власник будинку. Він ( ОСОБА_1 ) газифікував свій будинок АДРЕСА_2 через судове рішення від 2003 року (Суворовський суд м. Одеси). Сам купив все газове обладнання та оплатив послуги по монтажу цього обладнання. Тобто демонтований 29.03.2021 року газовий лічильник № 7512780 є його власністю; 2) як вбачається з судового рішення від 08.02.2022 року по справі № 521/21559/19, він провів метрологічну повірку газового лічильника № 7512780 за свій кошт та сплатив 381,36 грн. Саме ці кошти були стягнуті з «Одесагаз» по судовому рішенню № 521/21559/19. Тобто «Одесагаз» знає, що його лічильник № 7512780 пройшов метрологічну повірку, є справним, а тому протягом двох місяців повинен бути встановлений у будинку АДРЕСА_3 , замість тимчасового лічильника № 12661086. Проте цього не відбулося, а тому нарахування за надані послуги відбувається всупереч закону, по тимчасовому лічильнику, який не прийшов метрологічну повірку в Україні, встановлений протиправно, починаючи з 08.04.2021 року, або з 08.02.2022 року часу засилення судового рішення по справі № 521/21559/19, з якої «Одесагазу» стало відомо про справність лічильника № 7512780. Таким чином «Одесагаз» нараховує кошти за спожитий газ у протиправний спосіб: по лічильнику № 12661086, який встановлений виключно на час проведення метрологічної повірки лічильника № 7512780. Метрологічна повірка лічильника № 7512780 відбулася 08.04.2021 року. Справа № 521/21559/19 відкрита у 2019 році, а отже «Одесагаз» знає, що потрібно змінити лічильник № НОМЕР_1 на повірений лічильник № 7512780 протягом двох місяців; 3) «Нафтогаз» України не дослідив дану обставину, не перевірки правомірність лічильника № 12661086, по якому нараховує кошти. Разом з тим, відповідно до його претензій, судової справи № 521/18825/21 «Нафтогаз» знає про його вимоги щодо показників лічильника, а отже повинен був перевірити правомірність розрахункового приладу обліку, тим більше, що лічильники газу є законодавчо врегульованими засобами обліку надання послуг. Отже, в будинку АДРЕСА_2 був встановлений лічильник № 7512780. 29.03.2021 року вказаний лічильник був демонтований для планової метрологічної повірки, яку він ( ОСОБА_1 ) провів у незалежного експерта за свої кошти. ДП «Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації» 08.04.2021 року видало свідоцтво про відповідність газового лічильника № 7512780 державним стандартам, а тому вказаний лічильник повинен бути встановлений у будинку АДРЕСА_3 протягом двох місяців після його метрологічної повірки. Всупереч закону, цього не відбулось, а нарахування за спожитий газ проводиться по тимчасовому лічильнику, який встановлений виключно до висновку експертів про відповідність знятого лічильника № 7512780 Національному стандарту лічильників газу. Тобто законом встановлений строк, коли потрібно замінити тимчасовий лічильник газу № 12661086. Він вважає показники лічильника № 12661086 недостовірними, але погодився з цим лічильником виключно на період метрологічної повірки його лічильника № 7512780. Метрологічна повірка лічильника № 7512780 закінчилася 08.04.2021 року, а тому після 08.04.2021 року плюс 2 місяця показники лічильника № 12661086 є протиправними. Таким чином всі рахунки «Нафтогазу» після 08.06.2021 року є протиправними, оскільки нараховуються по лічильнику, який не відповідає Законам України, та не може бути розрахунковим лічильником, оскільки відповідного акту, що лічильник № 12661086 є розрахунковим немає (у разі, коли знятий лічильник газу належав газорозподільному підприємству, встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду газорозподільного підприємства стає розрахунковим, що оформляється відповідним актом, та в подальшому розрахунки із споживачем здійснюються згідно з його показаннями). На час укладення договору все було правильно, але після 08.06.2021 року нарахування за спожитий ним газ відбувається з порушенням закону по лічильнику № 12661086, легітимність якого закінчилася 08.06.2021 року.

Як вже зазначалось, від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла зустрічна позовна заява про захист прав споживача, а в подальшому виправлена зустрічна позовна заява про захист прав споживачв, в якій він просить:

- визнати нарахування відповідача за спожитий природний газ по о/р НОМЕР_2 такими, що суперечать умовам комерційного обліку природного газу;

- визнати визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача за о/р НОМЕР_2 без даних комерційного вузла обліку Оператора ГРМ протиправним, оскільки нараховані по лічильнику № 12661086 без відповідного акту про визнання лічильника № 12661086 розрахунковим;

- зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» поводити разом із Споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу по о/р НОМЕР_2 з підписанням відповідного акта не рідше ніж один раз в шість місяців на підставі приладового приладу обліку на об`єкті споживача по о/р НОМЕР_2 , а саме з посиланням на показники приладового приладу обліку;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

При цьому вказує, що його зустрічний позов, в основному, є позовом про стягнення моральної шкоди, оскільки «Нафтогаз України» знає його вимоги щодо необхідності зазначення в рахунках показників лічильника газу, але п`ять років ці показники не вказує та постійно подає на нього до суду (справа № 496/7405/23; 496/2026/24), що спричиняє йому моральні страждання, змушує відповідати на позови «Нафтогазу», витрачати кошти та час. Відповідач відмовляється в рахунках вказувати показники лічильника та нараховує кошти без посилання на показники лічильника. 30.11.2020 року він підписав з відповідачем заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем до будинку споживача за адресою: АДРЕСА_2 . На об`єкт надання послуг був наданий особовий рахунок НОМЕР_2 . В який спосіб невідомо, але він це не заперечує. Він перейшов до нового постачальника послуг з показниками лічильника газу у 8000 м3 у листопаді 2020 року та самостійно сплачував за газ на підставі показників лічильника, але відповідач вважає, що за його особовим рахунком є заборгованість та погрожує по телефону від`єднати його від газопостачання. Факт самостійної оплати ним за спожитий газ (без рахунків «Нафтогазу») підтверджений фінансовим станом, у якому до лютого 2021 року (2.2021) зазначена переплата в 11679,92 грн. Тобто він ніколи не ухилявся від сплати за спожитий газ, а конфлікт виник саме через відсутність достовірних даних про обсяг споживання. У період з листопада 2020 року по березень 2021 року показники лічильника були 8000 10389 = 2389 м3. Тобто він спожив 2389 м3 газу. У березні 2021 року, відповідно до актів, старий лічильник з показниками 10389м3 був знятий та встановлений новий лічильник з показниками 00000 м3. З березня 2021 року і по цей час він сплачує за новим лічильником, що можливо відстежити по меморіальному ордеру від 18.05.2021 року, в якому зазначені показники 0-450 м3 і далі, з наростаючим підсумком по цей час. Тобто він постійно, з часу переходу до відповідача з показниками лічильника у 8000 м3, вказує показники лічильника та сплачує відповідно до даних комерційного вузла обліку лічильника газу. А відповідач виставляє рахунки без показників лічильника та постійно вказує на заборгованість. У відповідь на це, він написав до відповідача дві претензії з вимогами вказувати показники лічильника, але отримав дві відповіді з розрахунками без показників лічильника та з вказівками на борг. Вважає, що постачальник послуг умисно приховує від нього, як споживача, інформацію про показники лічильника з метою нарахування неіснуючої заборгованості. З наведених в додатках відповідях та рахунках відповідача вбачається відсутність показників лічильника. Відсутність даних вузла комерційного обліку газу є прямим порушення закону. З системного аналізу законодавства, зокрема, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газотранспортної системи, можливо дійти висновку, що комерційний облік споживання природного газу здійснюється виключно за показниками газового лічильника. Без лічильника газу газопостачання заборонено. Експлуатація вузла обліку передбачає контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу). Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. Споживач має право вимагати всю інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього Договору. Чинним законодавством передбачено обчислення обсягу спожитого газу виключно за показниками лічильника. Але у всіх платіжках та відповідях відповідача не має жодних даних газового лічильника споживача. А отже всі відповіді та рахунки відповідача є недостовірними в розумінні ст. 18 ЗУ «Про ринок природного газу». Так, в листі № 119/05-11679-2021 від 04.10.2021 є обсяги спожитого газу, але показників лічильника немає, а тому незрозуміло, яким чином ці обсяги встановлені і на підставі якого лічильника. Те саме випливає і з листа відповідача 11/05-7112-2021 від 26.07.2021. Наприклад в листі відповідача від 04.10.2021 показаний об`єм за квітень 2021 року - 437 м3, за травень 2021 року - 1,95м3, що не може бути показниками лічильника. Відповідно до квитанції № 88572971 він (споживач) вказує за травень 2021 року об`єм спожитого газу 450 м3, а відповідач лише 1,95 м3. За березень 2021 року у квитанції № 82412497 він вказує обсяг 539 м3, а відповідач 2222 м3. При цьому позивач в квитанціях наводить показники лічильника, а саме: за березень 2021 початкові показники лічильника 09850, кінцеві 10389, що дорівнює обсягу 539 м3 спожитого газу за березень. Відповідач навів обсяг за березень 2021 року 2222 м3. При цьому як він встановив обсяг спожитого газу у 2222 м3 незрозуміло. А отже нарахування відповідача за спожитий газ не відповідають вимогам Типового договору про право споживача: «у чіткий та прозорий спосіб безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, що надаються постачальником, та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього Договору». Теж саме вбачається зі всіх квитанцій позивача з грудня 2020 року по листопад 2021 року та з листів відповідача. Обсяг спожитого позивачем газу у відповідях відповідача визначений у нечіткий та непрозорий спосіб без інформації комерційного вузла обліку споживача. Водночас обсяг газу, визначений відповідачем має посилання на комерційний вузол обліку з наростаючим підсумком. Тоді як інформація відповідача має тенденцію до зменшення: а саме в січні 2021 року обсяг був 18 м3, а у лютому 2021 року 13 м3, що не може бути показниками лічильника. В претензії від 16.07.2021 року він просить провести звірку по о/р НОМЕР_3 . Звірка передбачає складання та підписання акту споживачем та постачальником, такого акту немає. Отже перша претензія споживача від 16.07.2021 року не виконана. В другій претензії від 23.09.2021 споживач просить внести зміни до умов договору в частині надання рахунків за спожитий з вказівками останніх показників лічильника. Ця вимога споживача також не виконана. ОСОБА_1 вважає, що відповідач грубо порушує законодавство України в частині обчислення обсягів за спожитий ним природний газ, оскільки обсяг спожитого газу немає посилань на показники його газового лічильника. Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. Ця норма Кодексу газотранспортной системи розділ X не виконана, тому як в рахунках відповідача не має даних комерційного вузла обліку по о/р НОМЕР_2 . Для визначення об`єму спожитого газу по об`єкту позивача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ або вузла обліку споживача. Визначальним в цьому положенні є дані вузла обліку. Вузол обліку по об`єкту споживача не має тих даних, що зазначені в листах та рахунках відповідача. Так, в рахунку відповідача за червень 2021 року вказаний об`єм газу як 144,15 м3. Той же об`єм газу вказаний і в листі відповідача від 26.07.21 року. Разом з тим, у тому ж листі зазначено, що в березні 2021 року позивач спожив 2222 м3 газу, а в червні 144,15 м3. Тобто лічильник газу повинен був у березні 2021 року мати показники 2222 м3, а у червні 2021 року показники 144,15 м3. З наведеного вбачається, що лічильник газу обертається у зворотному напрямку, що суперечить сутності вузла обліку. А отже об`єм спожитого газу повинен визначатися за показниками вузла обліку, які відповідач умисно приховує, а об`єм спожитого газу визначає на власний розсуд без посилань на дані вузла обліку. Окрім того, 29.03.2021 за об`єктом споживача була проведена заміна лічильника газу. Старий лічильник газу з показниками 10389 м3 був знятий та встановлений новий лічильник з показниками 00000 м3. В актах на монтаж та демонтаж лічильника газу зазначені показники лічильника газу, які в рахунках та відповідях відповідача відсутні. Відповідач зобов`язаний діяти виключно на підставі Закону. Закон забороняє відпускати газ без його обчислення за допомогою лічильників газу. Окрім того законом передбачено не рідше одного разу в шість місяців проводити контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу), але даних лічильника газу по о/р НОМЕР_2 ніде немає, тобто саме держава Україна порушує закони та займається вимаганням коштів і шантажує відключенням газу, а тому він живе в постійному страху, що Україна позбавить його достойного рівня життя, особливо в зимовий час. Відтак, він постійно морально страждає, змушений змінити свій звичайний спосіб життя та звернутися до суду. Він постійно отримує від відповідача погрози про відключення газу. Своїми рахунками відповідач підтвердив вимагання коштів, а погрозами відключення газу примушує його до сплати неіснуючого боргу, а тому йому нанесена моральна шкода, оскільки останній рік він живе в постійному страху відключення газу.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, але в п. 3 позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, а у відзиві на позовну заяву просив, у разі його відсутності, судове засідання проводити без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що первісна позовна заява підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують природний газ для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу, зокрема, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на території України.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу».

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2 Розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Постановою НКРЕКП «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» № 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі Договір), п. 1.3 розділу І якого визначено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання.

Фактом укладення Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви- приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 26.09.2008 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4276, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21469804 від 05.01.2009 року.

30.11.2020 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за зазначеною вище адресою.

Отже ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачальником якого є ТОВ «ГК «Нафтогаз України», за адресою побутового споживання газу: АДРЕСА_2 .

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», частиною першою статті 5 якого встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, серед яких - послуги з постачання та розподілу природного газу.

Пунктом 1 частини першої, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та відповідний обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Звертаючись до суду, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 24156 грн 05 к., зазначивши, що природний газ поставлено останньому у період з грудня 2020 року по січень 2024 року (включно).

Із наданого ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до позовної заяви витягу із білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що метод розрахунку здійснюється по лічильнику. За період з грудня 2020 року по січень 2024 року відповідачем спожито газу за даними оператора ГРМ 7628,97 куб.м, до сплати 57733,41 грн, сплачено 33577,34 грн. Станом на січень 2024 року рахується заборгованість у сумі 24156,05 грн.

В позовній заяві представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначала про намір також подати до суду письмовий доказ у вигляді листа Оператора ГРМ з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу, зауваживши, що вказаний письмовий доказ не може бути долучений разом з позовом через те, що запит позивача, направлений на адресу Оператора ГРМ - AT «Одесагаз» протягом тривалого часу знаходиться на розгляді у останнього. Однак під час розгляду справи в суді представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» інформацію щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу за адресою ОСОБА_1 так і не надала.

В свою чергу, ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та заявляючи зустрічні позовні вимоги вказує, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» нараховує кошти за спожитий газ у протиправний спосіб по лічильнику № 12661086, який встановлено тимчасово на час проведення метрологічної повірки та мав бути замінений АТ «Одесагаз» протягом двох місяців на повірений лічильник № 7512780, який пройшов метрологічну повірку 08.04.2021 року, на підтвердження чого надав суду наступні докази, зокрема, акт демонтажу побутового лічильника та акт монтажу побутового лічильника, складені 29.03.2021 року представниками АТ «Одесагаз». Окрім цього ОСОБА_1 неодноразово наголошує на тому, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у своїх рахунках не вказує показники лічильника, умисно їх приховує з метою нарахувати йому неіснуючу заборгованість, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» із відповідними претензіями.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 розділу ІІ Договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

Пунктом 4.4 розділу IV Договору встановлено, що об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається, зокрема, за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), який поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; оператор газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Пунктом 1 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що Оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, яка видається Регулятором. До основних функцій Оператора ГРМ, серед інших, належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ (підп. 8 п. 3 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем України).

Відповідно до пункту 3 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ власники газових мереж, у тому числі побутові споживачі відповідають за експлуатацію власних мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, у тому числі ПТЕСГ, зокрема укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має право на виконання таких робіт.

За змістом пунктів 1, 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ передбачено, що побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Згідно з пунктом 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 6 цієї глави побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

Оператором газорозподільної системи, який здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Одеської області, є AT «Одесагаз».

Судом встановлено та ОСОБА_1 не заперечується, що в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено індивідуальний лічильник природного газу зав. № 7512780, тим самим забезпечено належний облік спожитого природного газу споживачем.

Саме працівники АТ «Одесагаз» 29.03.2021 року за вказаною вище адресою у присутності споживача ОСОБА_1 складали акти про демонтаж побутового лічильника газу та про монтаж побутового лічильника газу, відповідно до яких лічильник газу типу Elster ВК-64Т, 2013 року випуску, зав. № 7512780 з показниками 10389 було демонтовано з метою повірки, а замість нього на час повірки встановлено лічильник газу типу Elster ВК-64МТ, 2020 року випуску, зав. № 12661086 з показниками 00000.

Зі слів ОСОБА_1 , належний йому лічильник газу типу Elster ВК-64Т, 2013 року випуску, зав. № 7512780 працівники АТ «Одесагаз» після повірки до цього часу не встановили, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» цю обставину не перевірило, а тому він вважає показники встановленого за його адресою лічильника неправомірними. При цьому жодних доказів на підтвердження того, який саме лічильник наразі встановлено за адресою: АДРЕСА_2 , та які він має показники в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд дійшов висновку, що визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться оператором ГРМ, у даному випадку АТ «Одесагаз», відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Доказів своєчасності (в період з 01 по 05 ) передачі показань лічильника споживачем матеріали справи не містять, з урахуванням чого суд доходить висновку, що оператором ГРМ нараховувалася плата на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання споживача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про проведення звіряння фактично використаного об`єму природного газу за адресою: АДРЕСА_2 до оператора газорозподільної системи АТ «Одесагаз» не звертався, натомість неодноразово звертався із претензіями щодо правомірності показників та проведення звірки до ТОВ «ГК «Нафтогаз України», тобто до неналежного суб`єкта, відповіді на ці звернення ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 , всупереч положенням ст. 51 ЦПК України, клопотання про залучення у справі належного співвідповідача, а саме АТ «Одесагаз», як оператора газорозподільної системи, не заявив.

Натомість, з наявних у справі доказів убачається, що постачання природного газу на газифікований об`єкт споживача з ЕІС кодом 56ХМ25D64923751L за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 здійснюється ТОВ «ГК «Нафтогаз України», відтак останній є споживачем природного газу, відповідно, у нього наявний обов`язок оплатити заборгованість за фактично спожитий ним природний газ.

Відповідно до інформації про фінансовий стан споживача по особовому рахунку № НОМЕР_2 в графі «Об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ» у період з грудня 2020 року по січень 2024 року складає 7628,97 куб.м. Інших даних щодо об`єму споживання природного газу оператор ГРМ ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не надавав, а тому нарахування проводилося згідно даних, які відображені на інформаційній платформі оператора ГТС.

Будь-яких доказів на спростування вказаних відомостей та оплати за фактично спожитий природний газ, відповідно до показників лічильника (розрахункова книжка, квитанції тощо), ОСОБА_1 суду не надав, що позбавляє суд можливості перевірити, а у разі необхідності, перерахувати, суму наявної заборгованості.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, тоді як зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про захист прав споживача задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 12, 13, 77-81 ЦПК України не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які підтверджують протиправність нарахувань ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та завдання йому моральної шкоди.

Окрім того, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не є оператором ГРМ та не надає ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, а тому є неналежним відповідачем у межах розгляду заявлених ним зустрічних позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви ТОВ «ГК «Нафтогаз України» сплатило судовий збір на користь держави у загальному розмірі 3028 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити позивачу у стягненні 3028 грн судового збору, оскільки судовий збір перевищує 5% його доходу, на підтвердження чого надав суду довідку про доходи № 5830 6288 7988 1830 від 13.03.2024 року, згідно з якою він у 2023 році щомісяця отримував пенсію у розмірі 2100-2520 грн та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, відповідно до яких за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року ОСОБА_1 отримав дохід лише у листопаді у загальному розмірі 10869,10 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частинами другою, третьою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за умови , якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Враховуючи відомості про матеріальний стан ОСОБА_1 та суттєву заборгованість за комунальні послуги, зважаючи на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, а сплачений судовий збір у загальному розмірі 3028 грн повернути ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зі спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) заборгованість за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 24156 грн 05 к.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3028 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією № від 01.03.2024 року на суму 2759,60 грн та платіжною інструкцією № 11932 від 18.10.2023 року.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні зустрічних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 27.10.2025 року.

Виготовлення рішення суду поза межами строків, встановлених частиною шостою статті 259 ЦПК України, обумовлено рядом причин, якими є, зокрема, надмірна завантаженість суддів Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі судді Пендюри Л.О., в провадженні якого з початку 2025 року перебуває більш, ніж одна тисяча вісімсот справ, а також недостатня кількість суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді Одеської області зменшилася з 12 до 6 (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, що створює надмірне навантаження та виключає можливість виготовлення судових рішень у строки, встановлені чинним законодавством. Крім того, на робочий процес суттєво впливають чисельні повітряні тривоги через ракетні обстріли і необхідність перебування у цей момент суддів та працівників суду у безпечному місці, яким не є службовий кабінет.

Суддя Л.О. Пендюра