Провадження № 2/686/8118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

06 листопада 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Колієва С.А.,

при секретарі Кучерук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

встановив:

У вересні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 травня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансових послуг № 700, за умовами якого остання отримав у кредит грошові кошти у сумі 4 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та розмірах визначених умовами договору. Договір кредиту був укладений в електронному вигляді та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги рядом договорів, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до Боржників за рядом договорів, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року.

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року становить 75 927,20 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 71 927,20 гривень.

На підставі викладеного, а також посилаючись на вимоги співмірності, пропорційності та розумності, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту № 700 від 04.05.2021 у розмірі 47 701,60 гривень, з яких: 4000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 43 701,60 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

04.05.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання фінансових послуг № 700 «Стандартний» за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося на умовах строковості, зворотності та платності надати ОСОБА_1 кредит, а та повернути кредит, сплатити відсотки та інші обов`язкові платежі, у порядку та строки, визначені умовами договору.

Згідно умов укладеного між сторонами договору сума кредиту становить 4000,00 гривень, орієнтований строку повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту; проценти за користування кредитом розраховуються за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі: а) 2% за кожен день користування за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а; в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4б; г)починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4в; граничний строк кредитування один рік (пункти 1.1, 1.3, 1.4, 1.9 договору).

Вказаний договір був укладений між сторонами дистанційно та підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронно-цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора R1.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахувало 04.05.2021 року на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4000,00 гривень, що підтверджено довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» про здійснення грошового переказу (а.с.68).

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги рядом договорів, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до Боржників за рядом договорів, в тому числі і до ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року.

Згідно представленого розрахунку станом на 30.11.2021 рік (розрахунок здійснений ТОВ «Служба миттєвого кредитування») заборгованість ОСОБА_1 за договором № 700 від 04.05.2021 року становила 28 680,00 гривень і складалася з: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 24 680,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Після набуття права вимог за вказаним кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал» додатково нарахувало заборгованість за відсотками за договором за період з 01.12.2021 по 03.05.2022 рік із розрахунку 7,67% на день у сумі 47 247,20 гривень.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

а) щодо правовідносин

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 04.05.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в електронній формі договір споживчого кредиту, за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на її картковий рахунок кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними та інші обов`язкові платежі в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

У подальшому ТОВ «Коллект Центр» за договором відступлення права вимоги набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним договором кредиту.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не виконала обов`язки за договором кредиту, а тому з неї на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість яка виникла.

Щодо заборгованості, яка підлягає до стягнення.

Так, у своєму позові позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 700 від 04.05.2021 у розмірі 47 701,60 гривень, з яких: 4000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 43 701,60 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на дату відступлення права вимоги.

Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими,якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмірі порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 43 701,60 гривень, що майже у одинадцять разів перевищує розмір неповернутого кредиту (4000 грн.).

Відтак суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір боргу не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» процентів слід зменшити до 4000 грн.

З огляду на викладене поданий ТОВ «Коллект Центр» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 700 від 04.05.2021 року у розмірі 8000,00 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 4 000,00 грн. та заборгованості по відсотках 4000,00 грн.

В решті у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до приписів частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що правничу допомогу у цій справі надавало АО «Лігал Ассістанс» та позивачем були понесені витрати з оплати таких послуг у сумі 16 000,00 гривень.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 406,25 гривень та 2683,34 гривень витрат на правову допомогу, а всього 3089,59 гривень.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором кредиту № 700 від 04.05.2021 року у розмірі 8 000,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 3089,59 гривень.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місце знаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.11.2025 року.

Суддя: