ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1041/25Головуючий у 1-й інстанції Тренич А.Г.
Провадження № 22-ц/817/1125/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Рубаняк Таїса Раджівна на ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року постановлену суддею Тренич А.Г. у справі №597/1041/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстровано 19 грудня 2019 року, малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 просила залишити проживати разом з матір`ю.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року позовну заяву повернено позивачці.

В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 - адвокат Рубаняк Т.Р. просить ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що ухвала про повернення позовної заяви є необґрунтованою, постановленою з неправильним тлумаченням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про заявлення позивачкою вимоги про встановлення місця проживання дитини.

Вказує, що суду першої інстанції ставилось на розгляд питання про залишення проживання неповнолітньої дитини разом з ОСОБА_1 , що не є тотожним з визначенням місця проживання.

Зазначає, що в позовній заяві зазначена практика Верховного Суду, зокрема Постанова Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 та Постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В позовній заяві окрім розірвання шлюбу, позивачка просила малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога про встановлення місця проживання дитини не є похідною від розірвання шлюбу, також зазначено, що в позовній заяві відсутнє обґрунтування однорідності позовної вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Зазначено, що в позовній заяві про визначення місця проживання дитини має бути зазначено чи існує спір між батьками, щодо такого місця проживання та чи звертався один з батьків до Органу опіки і піклування з питань визначення місця проживання дитини. який у такій категорії справ має бути залучений до розгляду в якості третьої особи.

Оскільки в позовній заяві наявні дві позовні вимоги, судовим збором сплачено тільки за вимогу про розірвання шлюбу, позовну заяву залишено без руху для оплати суми судового збору за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини та подання уточненої позовної заяви з визначенням кола учасників справи.

Дану ухвалу отримано позивачкою ОСОБА_1 05 вересня 2025 року, що підтверджується розпискою про отримання, яка наявна в матеріалах справи.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року позовну заяву повернено позивачці з підстав не усунення недоліків у визначений судом термін.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ОСОБА_4 зазначено лише одну позовну вимогу розірвання шлюбу. Самостійної позовної вимоги про визначення місця проживання дитини позивачкою не заявлялося. Також в позовній заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 відбуває довічне покарання в місцях позбавлення волі згідно вироку Заліщицького районного суду Тернопільської області, а тому між ними відсутній спір про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22), від 27 червня 2024 року (справа № 595/111/24, провадження № 61-8151ск24) за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення на проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

За відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини, залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить про визначення судом місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Судове рішення про залишення проживання дитини разом із матір`ю не перешкоджає розгляду спору про визначення місця проживання дитини та не має преюдиційного характеру (постанова Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21, провадження № 61-5775св22).

Таким чином, зазначення позивачкою у позовній заяві про залишення малолітнього сина ОСОБА_3 на проживання з матір`ю ОСОБА_1 не є самостійною позовною вимогою про визначення місця проживання дитини та не є об`єктом справляння судового збору.

Оскільки ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, судом першої інстанції помилково визнано позовну заяву неподаною і повернуто позивачці, з підстави несплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Рубаняк Таїса Раджівна - задовольнити.

Ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року - скасувати.

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2025 року.

Головуюча М.В. Хома

Судді Б.О. Гірський

О.З. Костів