УХВАЛА

14 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 643/6711/16

провадження № 61-13586ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чехов Денис Анатолійович, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Харківська міська рада звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просила внести зміни до договору оренди землі від 22 серпня 2005 року № 75200/05 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року позов Харківської міської ради задоволено. Внесено зміни до договору оренди землі від 22 серпня 2005 року № 75200/05, визнано укладеною додаткову угоду до вказаного договору оренди землі в редакції, запропонованій позивачем. Датою додаткової угоди визначено дату набрання цим рішенням законної сили. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року у справі № 643/6711/16 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, - адвокат Чехов Д. А. 10 жовтня 2023 року звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме: надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази на підтвердження дати отримання оскарженого рішення; надати документ про сплату судового збору. Роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року повторно залишено без руху у зв`язку з тим, що заявником вимоги ухвали суду від 20 березня 2024 року виконано не в повному обсязі, оскільки заявник не надав вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Московського районного суду

м. Харкова від 14 листопада 2016 року задоволено, поновлено вказаний строк як такий, що пропущений з поважних причин. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова

від 14 листопада 2016 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова

від 14 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Харківської міської ради відмовлено.

У вересні 2024 року Харківська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 квітня

2024 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 вересня

2024 року.

Постановою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року (провадження

№ 61-12753св24) касаційну скаргу Харківської міської ради задоволено. Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Верховний Суд звернув увагу, що з моменту ознайомлення з матеріалами справи (21 лютого 2022 року) та після подання другої заяви про перегляд заочного рішення (15 серпня 2022 року), до подання апеляційної скарги

ОСОБА_1 (10 жовтня 2023 року), пройшов значний строк. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що апеляційний суд має повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження з урахуванням принципу правової визначеності (res judicata) з викладенням обґрунтованих мотивів щодо строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника

ОСОБА_1 - адвоката Чехова Д. А. на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року відмовлено.

31 жовтня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Чехов Д. А. подав касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, яку просить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, одразу як тільки йому стало відомо про існування заочного рішення у лютому 2022 року розпочав процедуру щодо його оскарження та 23 лютого 2022 року звернувся до районного суду із заявою про перегляд заочного рішення, а в подальшому 10 жовтня 2023 року подав апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду, що, на думку заявника, свідчить про безперервність намагань ОСОБА_1 захистити свої права в судовому порядку та про зацікавленість в оскарження заочного рішення суду першої інстанції.

Доводами касаційної скарги також є те, що ОСОБА_1 , не маючи юридичної освіти, діяв відповідно до вказівок суду, викладених в резолютивній частині заочного рішення суду першої інстанції та вважаючи себе відповідачем по справі 23 лютого 2022 року подав засобами поштового зв`язку заяву про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова

від 14 листопада 2016 року, проте конверт повернувся без вручення у зв`язку із неможливістю вручення адресату. Повторну заяву про перегляд заочного рішення було ним подано у серпні 2022 року. Наголошує, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2023 року заяву

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Московського районного суду

м. Харкова від 14 листопада 2016 року було залишено без задоволення не з підстав порушення порядку оскарження заочного рішення, а у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 та його представник не надали доказів, які б мали істотне значення для прийняття судом іншого рішення.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 228 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Аналогічні правила щодо перегляду заочного рішення судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, містить і чинний ЦПК України у частині першій статті 284.

Для всіх інших учасників справи (окрім відповідача), а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ЦПК України передбачав і передбачає загальний порядок оскарження заочного рішення суду шляхом подання апеляційної скарги.

Законодавчі приписи щодо подання заяви про перегляд заочного рішення виключно відповідачем є усталеними, чіткими та зрозумілими.

ОСОБА_1 не мав і не має статусу відповідача у розглядуваній справі, що мало би бути для нього очевидним.

Згідно із положеннями статті 354 ЦПК України (в редакції, чинній на момент отримання ОСОБА_1 копії рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 357 ЦПК України (в редакції, чинній на момент отримання ОСОБА_1 копії рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України в редакції, чинній на момент отримання ОСОБА_1 копії рішення суду першої інстанції).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії»

від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»

від 21 грудня 2010 року).

ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

У розглядуваній справі встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про існування заочного рішення Московського районного суду м. Харкова у лютому

2022 року. Представник ОСОБА_1 - адвокат Чехов Д. А. ознайомився з матеріалами справи 21 лютого 2022 року, а 15 серпня 2022 року була подана заява про перегляд заочного рішення. При цьому заявник зазначав, що першу заяву про перегляд заочного рішення подав 23 лютого 2022 року.

Апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_1 - адвокатом

Чеховим Д. А. 10 жовтня 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Апеляційний суд в оскарженій ухвалі, з урахуванням вказівок Верховного Суду у постанові від 10 вересня 2025 року, якою справу було направлено на новий розгляд, дійшов цілком обґрунтованого висновку, що наведені представником ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою поданою 10 жовтня 2023 року, не є поважними, оскільки після отримання копії рішення суду та ознайомлення з матеріалами справи в лютому 2022 року, заявник самостійно обрав помилковий спосіб оскарження заочного рішення суду, а саме замість подання апеляційної скарги до апеляційного суду, подавав до суду першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення, що не може розцінюватись як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження, тоді як будь-яких об`єктивних перешкод, які б перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою, апелянт не зазначив.

Колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції та критично оцінює доводи касаційної скарги щодо необхідності врахування факту відсутності у ОСОБА_1 юридичної освіти, оскільки заявник був представлений професійним адвокатом, який за його дорученням ознайомився з матеріалами справи у лютому 2022 року.

Передбачений ЦПК України порядок оскарження заочного рішення суду для осіб, які не є відповідачем у справі, є чітким, зрозумілим і не передбачає

будь-якої іншої процедури, окрім подання апеляційної скарги до апеляційного суду.

За встановлених обставин поважні причини для зволікання із поданням апеляційної скарги до жовтня 2023 року відсутні.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про наявність передбачених законом підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 388, 389, 394, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чехов Денис Анатолійович, на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 01 жовтня

2025 року у справі № 643/6711/16.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников