УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 листопада 2025 року

Справа №451/1872/25
Провадження № 2/451/737/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Магонь О.З., перевірила виконання вимог ст. 175, 177, 185-186 ЦПК України у позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

УСТАНОВИЛА:

7 листопада 2025 року до Радехівського районного суду Львівської області за вх.№9016 надійшла позовна заява, подана представником позивача ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025 зазначена позовна заява розподілена судді Магонь О.З.

Проаналізувавши позовну заяву та додані матеріали справи №451/1872/25 суддя вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу час для усунення недоліків з таких підстав.

Відповідно до статтей 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд із прав людини зазначає, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції може встановлювати правила судової процедури, зокрема процесуальні заборони й обмеження, мета яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France) від 16.12.1992).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У поданих до суду документах відсутні відомості про анкетні дані відповідачів, їх дату народження чи реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Разом із тим, представник позивача у своїй позовній заяві зазначає, що позивачу невідомі точні анкетні дані відповідачів, їх місце проживання або перебування, а також інші ідентифікаційні відомості, які можуть бути встановлені лише шляхом витребування відповідної інформації з банківських установ та інших офіційних джерел у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. У зв`язку із цим позивач просить суд врахувати зазначені обставини під час розгляду справи та вжити передбачених законом заходів для встановлення повних даних про відповідачів, у тому числі шляхом задоволення поданого клопотання про витребування доказів.

Також, представник позивача подав клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, мотивуючи його неможливістю самостійно отримати інформацію, що містить банківську таємницю, а також з метою встановлення фактичних даних щодо власників банківських рахунків, на які було перераховано кошти.

Проте, суд зобов`язаний виконати вимоги ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, а саме, звернутись до відповідного органу щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи та з метою визначення підсудності суддя може користуватися даними з Єдиного державного демографічного реєстру.

У разі відсутності ідентифікуючих особу даних (зокрема, РНОКПП або дати народження відповідачів) суд позбавлений можливості виконати вимоги Закону та перевірити реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади, Єдиному державному демографічному реєстрі. У зв`язку із цим, відсутня і можливість перевірити чи підсудна справа Радехівському районному суду Львівської області.

Разом із тим, позивач користується правовою допомогою та має представника адвоката Мулявка Н.О., який здійснює представництво на підставі договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025 та ордера від 05.11.2025.

Статтями 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено право адвоката звертатися із адвокатськими запитами, у т.ч. щодо отримання копій документів, до: - органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб; - підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань; - фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). При цьому закон визначає адвокатський запит як письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Так, представник позивача не додав жодних доказів, що у нього виникли труднощі в самостійному отриманні необхідної інформації для підготовки та належного оформлення позову.

Водночас, суддя звертає увагу на існування відмінностей між витребуванням доказів, як способом забезпечення доказів, які в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви ч. 3 статті 116 ЦПК України), та витребуванням доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (така заява не вирішується до відкриття провадження у справі). Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання.

Суд зауважує, що до відкриття провадження суд позбавлений можливості вирішувати клопотання про витребування доказів в порядку 84 ЦПК України, при цьому роз`яснює представнику позивача, що за наявності підстав передбачених для забезпечення доказів позивач з метою їх отримання може звернутися до суду із відповідною заявою в порядку передбаченому параграфом 8 Глави 5 ЦПК України.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно із ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Так, позовні вимоги позивача про стягнення з інших осіб, які будуть встановлені в ході судового процесу, на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 20900,00 грн відповідно до банківських квитанцій про переказ коштів є неконкретизованими, відтак суддя не має змоги перевірити цивільну процесуальну дієздатність інших осіб, зокрема, як і відповідачів, анкетні дані яких не відомі позивачу, а відповідно і підстави для відмови у відкритті провадження, передбачені ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Суддя роз`яснює представнику позивача, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За наведеного, чіткий виклад змісту позовних вимог є обов`язком позивача відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, який він виконує шляхом подання до суду обґрунтованої позовної заяви з додатками, які підтверджують обставини, викладені у позові.

Крім того, позивач звертається до суду за місцем свого проживання, оскільки вважає, що лише таким чином може бути забезпечено ефективний судовий захист його порушених майнових прав, а також реалізовано право на доступ до правосуддя, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом із тим, представник позивача покликається на ч. 9 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Проте зазначає, що на даний час місце проживання або перебування жодного із Відповідачів Позивачу невідоме, так само як невідоме місцезнаходження будь-якого їхнього майна, що унеможливлює подання позову за правилами загальної територіальної підсудності.

Суддя критично ставиться до такого твердження представника позивача, адже звернення до суду за місцем проживання позивача можливе лише на підставі ч. 1, 2, 3, 4, 5, 17 ст. 28 ЦПК України, аніж ч. 9, 15 ст. 28 ЦПК України, на які посилається представник позивача у позовній заяві.

Із урахуванням наведеного неможливо визначити підсудність цієї позовної заяви Радехівському районному суду Львівської області.

Суддя акцентує увагу представника позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини, зокрема, у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. 175, 177 ЦПК України при поданні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Із огляду на наведене, позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів.

Надати представнику позивача строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати стороні позивача.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rh.lv.court.gov.ua/sud1317/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

СуддяМагонь О. З.