Справа № 522/5684/23
Провадження № 2/522/402/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що15 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб від якого сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час звернення до суду із даним позовом шлюбні стосунки між сторонами були фактично припинені, а 08.06.2023 шлюб розірваний рішенням суду. Після припинення шлюбних стосунків із відповідачем, син сторін, за взаємною згодою проживає з матір`ю, батько мешкає окремо. Протягом певного часу відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак суми, які він перерахував, не є фіксованими, а сплачуються ним в тому розмірі, в якому вважає за доцільне він сам. Позивач зазначає, що розмір грошового забезпечення відповідачем щодо утримання дитини кожного місяця зменшувався, а згодом останній припинив забезпечувати сина. Окрім того, дитина сторін, ОСОБА_3 , в силу особливостей стану здоров`я та розвитку, потребує додаткових витрат. Так, син сторін потребує матеріального забезпечення яке складається з: витрат на харчування від 6000 до 8000 грн. щомісячно; витрат на одяг та взуття 4204 грн. щомісячно; витрат на освіту, на оздоровлення та відпочинок, на медичне страхування (близько 10000 грн. на рік). Також, позивач зазначає, що вона несе витрати на транспорт для дитини, мобільний зв`язок, придбання іграшок та гаджетів, оплату комунальних послуг, що загалом складає значну суму коштів, яку вона особисто, враховуючи її річний дохід в сумі 65008,34 грн., оплатити не в змозі. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 28000 грн. щомісячно, оскільки він є працездатним, інших осіб на утриманні не має, отримує великий дохід працюючи моряком на іноземних суднах, який складає не менше 10000 доларів США щомісячно. Крім того, оскільки у їх спільного сина діагностували синдром дефіциту уваги, що передбачає регулярну діагностику, профілактику та лікування, він потребує додаткових витрат ліки в сумі 5470 грн. в рік, 1600 грн. на діагностику, 600 грн. за заняття з психологом, що на рік складає 12000 грн. Крім того, вартість консультації психолога складає 1200 грн., що на рік складає 24000 грн. Лікування включає рекомендовані заняття спортом, вартість яких, зокрема, абонементу на відвідування басейну, складає 60000 грн. на рік. Через особливості захворювання, дитина потребує нагляду тьютора, вартість послуг якого складає 10000 грн. щомісячно. Враховуючи спільність обов`язку батьків щодо утримання дитини, позивача просить стягувати з відповідача по 9228 грн. додаткових витрат щомісячно.

В позовній заяві зазначено, що відповідач має достатньо високий рівень доходу та має змогу платити аліменти в достатньому розмірі для забезпечення їх з позивачкою спільної дитини. Проблем зі здоров`ям відповідач не має, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні немає.

Позивач стверджує, що відповідач регулярно працює моряком за контрактами на посаді старший помічник капітана на іноземних суднах, а тому отримує дохід в іноземній валюті в розмірі не менш ніж 10 000,00 (Десять тисяч) доларів США. Тобто відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 28 000,00 (Двадцять вісім тисяч) гривень на місяць, однак приховує свої доходи та розмір заробітку.

В зв`язку з чим, позивач просить суд:

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 28 000,00 (Двадцять вісім тисяч) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 9228 гривень щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати, що за попереднім розрахунком складають 40 000,00 (Сорок тисяч) гривень.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.

19 квітня 2023 року до суду надійшли відомості з яких вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М. від 21 квітня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів, в тому числі інформацію про рух коштів (надходження, пересилання та зняття грошових коштів) по поточним рахункам ОСОБА_2 за період з 01.01.2018р. по день надання відповіді, з наданням банківських виписок по рахункам, від наступних банківських установ: Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ідентифікаційний код 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний банк «Південний», ідентифікаційний код 20953647, адреса: 65059, Одеська обл., м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; Акціонерного Товариства «Акцент-Банк», ідентифікаційний код 14360080, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; Акціонерного Товариства «Сенс-Банк», ідентифікаційний код 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; Акціонерного Товариства «Державний Експортно-Імпортний Банк України», ідентифікаційний код 00032112, адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; Акціонерного Товариства «Перший Інвестиційний Банк», ідентифікаційний код 26410155, адреса: 01135, м.Київ, Площа Перемоги, буд. 1; Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ідентифікаційний код 14282829, адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 4; Акціонерного Товариства «Універсал Банк», ідентифікаційний код 21133352, адреса: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19; Акціонерного Товариства «Укрсиббанк», ідентифікаційний код 09807750, адреса: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; Акціонерного Товариства«Райффайзен Банк Аваль», ідентифікаційний код 14305909, адреса: 01011, м.Київ, вул. Лескова, буд. 9; Публічного Акціонерного Товариства «МТБ БАНК», ідентифікаційний код 21650966, адреса: 68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 28; Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ВОСТОК», ідентифікаційний код 26237202, адреса: 49051, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 24; Акціонерного Товариства «Державний Ощадний Банк України», ідентифікаційний код 00032129, адреса: 01001, м.Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Акордбанк», ідентифікаційний код 35960913, адреса: 04136, м.Київ, вул. Стеценка, буд. 6.

На виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 21.04.2023 року до суду банківськими установами були надані витребувані судом докази. Також отримано відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у період з 01.01.2018 року по 05.05.2023 рік.

05 липня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач визнав позовні вимоги частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Інші позовні вимоги не визнав. Послався на те, що отримування ним доходу в розмірі не меншому за 10000 доларів США не відповідає дійсності, так як такий дохід він мав у минулому, а наразі він не працевлаштований, посвідчення моряка він втратив, має лише періодичні підробітки, що значно зменшує його дохід та робить цей дохід не регулярним, в зв`язку з чим наразі у відповідача немає можливості сплачувати 28000 грн. щомісячно на утримання дитини. Крім того, відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини, регулярно робить банківські перекази коштів на утримання сина, зокрема 274,83 долара США в червні місяці 2023 року, та не заперечує проти участі в утриманні дитини в подальшому, але в розумних межах. Відповідач оплачує комунальні послуги в своїй квартирі, де залишилась мешкати позивач із сином та перераховує їй на побутові витрати значні кошти, зокрема останнім часом перерахував 73276 грн. Також, наразі на утриманні відповідача перебувають непрацездатна мати ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання яких відповідач несе витрати в сумі 16100 грн. щомісячно. Відповідач вважає, що зазначені суми коштів, які позивач витрачає на утримання дитини є надуманими та завищеними, а тому враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дитину, кошти в сумі по 3000 грн. з кожного із батьків щомісячно, будуть повністю покривати необхідні витрати на утримання дитини. Щодо додаткових витрат, то такі є необхідними у виключних обставинах, зокрема у разі захворювання дитини, яке потребує додаткових витрат на лікування. Проте, позивач лише заявляє про діагноз захворювання дитини та не надає жодних доказів понесення витрат на лікування. Що ж стосується рекомендацій лікарів, то соціалізація дитини та заняття спортом не є підставою для стягнення додаткових витрат, оскільки ці потреби дитини відносяться до звичайних потреб, які не пов`язані з лікуванням. Відповідач заперечує проти стягнення судових витрат у розмірі 40 000 грн., вважаючи їх розмір не співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; ціною позову та значенням справи для сторін. Відповідач зазначає про понесення ним витрат на правничу допомогу у сумі 20000 грн.

19 липня 2023 року представник позивача надала додаткові пояснення щодо розміру щомісячного доходу відповідача, в яких зазначила, що на підставі отриманих судом виписок з банківських рахунків відповідача, його середньомісячний дохід складає близько 113711,58 грн., при цьому відповідач з 11.03.2022 знаходиться за кордоном, що, враховуючи порівняння його минулих періодів роботи моряком з виїздами за кордон, свідчить про його теперішнє працевлаштування як моряка за контрактами з іноземними компаніями на іноземних судах.

12 жовтня 2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що перекази 274,83 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 10 000 гривень, як аліменти на сина та перерахування позивачці 73276 грн., на які посилається відповідач свідчать про його значний щомісячний дохід, та можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі не менше ніж 10 000-14 000 гривень на місяць, хоча відповідач намагається заперечувати. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує працевлаштування моряком на іноземних суднах та отримання високого доходу. Однак, відповідач не заперечує, що отримував Посвідчення особи моряка, проте стверджує про його втрату, на підтвердження чого додає оголошення з газети Одеські вісті та Доповідну записку, яка видана ГУНП в Одеській області за результатами розгляду його заяви про втрату посвідчення. Щодо втрати посвідчення моряка, то позивач вважає це надуманим, оскільки така втрата не позбавляє можливості моряка отримати нове посвідчення. Крім того, відповідно до наданої відповідачем Доповідної записки, яка видана ГУНП в Одеській області про результати розгляду звернення про втрату Посвідчення особи моряка, 10.03.2022 року відповідач виявив відсутність документа, проте до поліції він звернувся тільки більш ніж через рік, а саме 23.05.2023 року. Оголошення в газеті «Одеські вісті» опубліковане теж практично через рік після того, як відповідач виявив відсутність документа, а саме 29.06.2023 року. Між тим, з переписки сторін в месенджері WhatsApp, вбачається, що в період травня 2022 по грудень 2022 відповідач особисто підтверджував як наміри працевлаштуватися на судно, так і своє безпосереднє знаходження на судні. Позивач вважає, що належних доказів утримання непрацездатних батьків та бабусі, відповідач не надав. Сторона позивача вважає, що з отриманої інформації від Державної прикордонної служби України та аналізу руху коштів відповідача в АТ «ОТП Банк» України, можливо зробити висновок, що відповідач, 11.03.2022 року виїхав за кордон, а саме на територію Республіки Молдова.

28 листопада 2023 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, в яких зазначив, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, але позивач намагається перекласти цей обов`язок лише на батька. Будь-яких доказів доходу відповідача в розмірі 10 000 доларів США на місяць позивач не надала, як і не довела працевлаштування відповідача моряком, а тому посилання на фіктивність втрати відповідачем посвідчення моряка є безпідставним. Виписки з банківських рахунків відповідача обмежені 2021 роком.

25 січня 2024 року від представника позивача, адвоката Іванової Г.С. до суду надійшло клопотання про витребування доказів. В обґрунтування зазначено, що для повного, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи необхідно дослідити відомості з виписок наявних особових рахунків ОСОБА_2 , які відкриті в ОТР Bank S.A. Республіки Молдова після 11.03.2022 року, у зв`язку з чим, просили надати доручення компетентному суду Республіки Молдова в наданні допомоги щодо отримання інформації щодо наявних відкритих чи закритих банківських рахунків ОСОБА_2 в ОТР Bank S.A. Республіки Молдова.

16 лютого 2024 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів.

16 лютого 2024 року ухвалою суду доручено компетентному суду Республіки Молдова витребувати від ОТР Bank S.A. Республіки Молдова витребувати докази стосовно рахунків, які відкриті у ОТР Bank S.A. Республіки Молдова на ім`я громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24 березня 2025 року на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року було отримано відповідь від OTP Bank S.A. (Республіка Молдова), поновлено провадження по справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

21 квітня 2025 року представник позивача подала додаткові пояснення в яких зазначила, що аналіз банківських рахунків відповідача в АТ «ОТП Банк» за минулий період (14.02.2021-08.10.2021) свідчить про наявність щомісячних доходів відповідача в розмірі 113 711,58 грн. Крім того, відповідач має рахунок в OTP Bank S.A. Республіки Молдова, з виписки по якому вбачається отримання відповідачем 25.11.2022 від морської компанії Marmaras Navogation Limited Lr заробітної плати у розмірі 45 771,96 доларів США за 9 місяців, що дає підстави вважати наявність у відповідача щомісячного доходу в розмірі 5087 доларів США (186025 гривень).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі наказу №35-ос/с від 13 травня 2025 року голови Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 на виконання Рішення Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку» та Розпорядження В.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. № 1 від 13 травня 2025 року й Розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Шараг А.О. № 841/25 від 20.05.2025 року дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. від 10 червня 2025 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину прийнято до провадження.

03 вересня 2025 року представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що інформація про наявність у ОСОБА_8 банківських рахунків в OTP Bank S.A. Республіки Молдова не має відношення до відповідача ОСОБА_2 , оскільки за інформацією, наданою цим банком, відповідач у період з 2020 року по 04.04.2025 не має активних/закритих банківських рахунків.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, та визнав позов в частині стягнення аліментів у загальному розмірі 6 000 грн.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, складено актовий запис № 124.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 08 червня 2023 року у справі № 522/4229/23-Е, шлюб розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25.09.2014 року видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 9812 від 25.09.2014 року.

ОСОБА_3 , за взаємною згодою сторін, проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за її зареєстрованою адресою місця проживання: АДРЕСА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо, що не заперечується сторонами.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років становив 2833 гривень (період звернення позивачки до суду).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень (дата ухвалення рішення).

Тобто, в даному випадку, гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку наразі складає 1598 грн., а рекомендований 3196 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97- ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з частинами 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Приймаючи вищевикладені положення законодавства, а також з огляду на те, що малолітня дитина сторін по справі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , тобто окремо від батька ОСОБА_2 , та на останнього покладено законодавчий обов`язок з утримання власної дитини, а тому суд вважає, що позивач набула право на стягнення аліментів з відповідача на малолітнього сина сторін по справі.

Відповідно до статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина 3 статті 182 СК України).

У відповідності до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України No3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З зазначених норм права слідує, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно з частиною 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що дитині гарантується матеріальне забезпечення в розмірі 50% від суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від того з батьків, хто проживає окремо від дитини. При цьому розмір та порядок добровільного забезпечення дитини такою особою не мають значення.

Крім того, законодавець рекомендує батькам матеріально забезпечувати дитину на рівні не меншому за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Стягнення судом аліментів у сумі, яка перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів, вимагає від суду оцінки тих обставин, що витрати на дитину об`єктивно перевищують прожитковий мінімум, а відповідач має змогу, з врахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України, виплачувати відповідну суму аліментів.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Відмовки про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Розмір аліментів має визначатися співставленням показників як доходів так і витрат, а різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів чи щодо наявності значних доходів мають сприйматися критично.

При цьому, законодавець передбачив, що суди при вирішенні спорів про стягнення аліментів мають враховувати не лише обставини, які свідчать про можливість платника аліментів нести більші витрати ніж гарантований розмір аліментів, а також мають враховувати й інші обставини, зокрема, стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

ОСОБА_1 , заявляючи вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів 28000 грн., посилається на те, що її річний дохід складає 65008,34 грн. (а.с. 53, Т.1), а її витрати на забезпечення дитини харчуванням складають від 6000 до 8000 грн. щомісячно; витрати на забезпечення дитини одягом та взуттям складають 4204 грн. щомісячно; витрати на медичне страхування складають близько 10000 грн. на рік (тобто 833 грн. на місяць). Також, позивач без зазначення сум, посилається на витрати щодо забезпечення дитини освітою, оздоровленням та відпочинком, транспортом, мобільним зв`язком, придбанням іграшок та гаджетів.

Отже, враховуючи зазначені суми витрат, суд зазначає, що позивачка обґрунтовує необхідність стягнення з відповідача аліментів у сумі 28000 грн. щомісячно тим, що її витрати на щомісячне утримання дитини складають від 11000 грн. до 13000 грн., тобто більше ніж в два рази менше ніж заявлена сума аліментів.

Відносно наданої позивачем таблиці з мінімальним розрахунком бажаної кількості та вартості одиниць одягу та взуття, які необхідні та достатні для їх спільного сина, то ця таблиця, як зазначає позивач, відображає її суб`єктивне сприйняття необхідної кількості одягу та взуття їх сину на рік, що не є належним доказом понесених нею реальних витрат на придбання такого одягу та взуття.

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2023 року стосовно громадянина ОСОБА_2 надано інформацію від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, щодо перетину кордону. Відповідно до наданої відповіді Держприкордонслужби відповідач виїхав за кордон у період з 01.01.2018 року по 05.05.2023 рік.

18.09.2018 р. - 01.06.2019р. (період перебування закордоном 9 місяців);

29.11.2019 р. - 11.08.2020р. (період перебування закордоном 9 місяців);

14.02.2021р. - 08.10.2021р. (період перебування закордоном 9 місяців);

11.03.2022 р. - по дату надання відповіді 05.05.2023р. (період перебування закордоном 14 місяців).

Також, на виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 21 квітня 2023 року стосовно громадянина ОСОБА_2 було надано банківські виписки по рахункам відкритим на ім`я ОСОБА_2 в АТ «ОТП Банк»

В АТ «ОТП Банк» у відповідача відкриті діючі банківські рахунки:

№ НОМЕР_4 (у валюті - долар США);

№ НОМЕР_5 (у валюті - долар США);

№ НОМЕР_5 (у валюті - гривня);

№ НОМЕР_6 (у валюті - долар США);

№ НОМЕР_6 (у валюті - гривня);

НОМЕР_7 (у валюті - гривня);

НОМЕР_8 (у валюті - долар США).

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_4 (у валюті - долар США), загальний обіг коштів в період з 01.01.2018 р. по 11.05.2023 р., складає 18 634,36 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_5 (у валюті - долар США), загальний обіг коштів в період з 14.11.2018 р. по 03.09.2021 р., складає - 5 047,95 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_5 , загальний обіг коштів в період з 12.10.2020 р. по 11.05.2023 р., складає 1 456,55 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_6 , загальний обіг коштів в період з 12.10.2020 р. по 11.05.2023 р., складає 159 953,55 гривень.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_6 , загальний обіг коштів в період з 12.10.2020 р. по 11.05.2023 р., складає 31 094,43 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_6 , загальний обіг коштів в період з 01.01.2018 по 12.10.2020 р. складає 69 885 доларів США.

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_8 , загальний обіг коштів в період з 01.01.2018 р. по 01.12.2018 р. складає 1 555,35 доларів США.

В банківській виписці по рахунку № НОМЕР_6 (в доларах США) в період з 12.10.2020 по 11.05.2023 відповідач отримував заробітну плату, працюючи моряком на морскому судні SHEILA.

Отже, на підставі викладеного судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , маючи відповідні документи моряка, які дозволяли останньому працювати за контрактом.

Відповідач не заперечує, що отримував Посвідчення особи моряка, проте стверджує про його втрату, на підтвердження чого додає оголошення з газети Одеські вісті та Доповідну записку, яка видана ГУНП в Одеській області за результатами розгляду його заяви про втрату посвідчення.

Відповідно до наданої відповідачем Доповідної записки, яка видана ГУНП в Одеській області про результати розгляду звернення про втрату Посвідчення особи моряка, 10.03.2022 року відповідач виявив відсутність документа, проте до поліції він звернувся тільки більш ніж через рік, а саме 23.05.2023 року. Оголошення в газеті «Одеські вісті» опубліковане теж практично через рік після того, як відповідач виявив відсутність документа, а саме 29.06.2023 року.

Посвідчення особи моряка, відповідно до п.1 ПОРЯДКУ оформлення, видачі, обміну, повернення державі та знищення посвідчення особи моряка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. № 441, є документом, що посвідчує особу, оформляється і видається особі, яка постійно проживає на території країни та обіймає будь-яку посаду на борту судна (крім військового судна), зареєстрованого в Україні чи в інших державах - членах Міжнародної організації праці. Посвідчення особи моряка підтверджує факти реального працевлаштування відповідача, а тому є одним з основних доказів у справі.

Відповідно до ч.10 ст. 25 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», про втрату або викрадення посвідчення особи моряка на території України особа зобов`язана негайно повідомити капітана судна, на якому вона працює, та/або керівника підприємства, установи, організації, що уклала з нею трудовий договір, а також капітана морського порту, який видав посвідчення, а у разі викрадення - також орган внутрішніх справ.

Рішення про оформлення посвідчення особи моряка замість втраченого або викраденого, яке було оформлено із застосуванням засобів Реєстру, приймається капітаном морського порту.

Замість втраченого або викраденого посвідчення особи моряка капітан морського порту після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформлює та видає новий документ.

Якщо особа, яка заявила про втрату або викрадення посвідчення особи моряка, знайде цей документ, вона зобов`язана здати знайдений документ для знищення капітану морського порту, а в разі втрати або викрадення за кордоном - найближчій ЗДУ. Таким чином, суд вважає, якщо особа не заявляла капітану морського порту про втрату свого посвідчення особи моряка, означає, що вона його не втрачала, а відповідач навмисно таким чином його приховує з метою уникнення встановлення певних обставин справи.

Окрім того, 24.03.2025 року на виконання доручення та Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2024 року було отримано відповідь від OTP Bank S.A. (Республіка Молдова) щодо відкритих рахунків на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки OTP Bank S.A. (Республіка Молдова) по рахунку НОМЕР_9 відповідач 25 листопада 2022 року отримав від морської компаній MARMARAS NAVOGATION LIMITED LR заробітну плату у розмірі 45 771,96 Доларів США

Вказана відповідь перекладена з румунської на українську мову переклад якої посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О. С. 04.04.2025р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1555.

У додаткових письмових поясненнях сторони відповідача було зазначено, що надана інформація OTP Bank S.A. (Республіки Молдова) не відповідає дійсності.

Так, 03.04.2025 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до OTP Bank S.A. (Республіки Молдова) про надання інформації, чи мав він у період з 2020 по 04.04.2025 рік активні/закриті продукти у банку.

У відповідь OTP Bank S.A. (Республіки Молдова) надав Довідку від 04.04.2025 року, що ОСОБА_2 персональний код 271, ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, ідентифікований на підставі паспорта НОМЕР_10 , виданого органом № 5116 від 24.10.2016р. не мав/має в період з 2020 року по 04.04.2025р. активних/закритих продуктів в банку та не є зареєстрований як клієнт на дату видачі цієї довідки.

Разом з тим, суд критично оцінює надану відповідачем довідку OTP Bank S.A. (Республіка Молдова) від 04 квітня 2025 року, оскільки вона суперечить офіційній банківській виписці по рахунку відповідача, отриманій на виконання ухвали суду.

Суд вважає, що наведена довідка була отримана відповідачем з метою спростування достовірних відомостей про надходження заробітної плати, що, своєю чергою, свідчить про намагання уникнути підтвердження факту отримання ним доходів від роботи в морі.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з характеру отриманих платежів, зазначених у банківській виписці, суд доходить висновку, що відповідач, незважаючи на свої пояснення, продовжує працювати моряком, отримує відповідні доходи від трудової діяльності за кордоном.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Крім того, суд зазначає, що обов`язок батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визначено чинним законодавством. Частина четверта статті 13 ЦК України проголошує, що при здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства.

Аліментні зобов`язання за своєю природою та генезою є саме морально-етичною категорією, яка втілена у нормі позитивного права. Фактично йдеться про повністю не охоплені правом, проте визнані суспільством базові принципи моралі. Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 17 травня 2023 року по цивільній справі № 753/20347/20.

Обгрунтовуючи можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 28000 грн. щомісячно, позивач посилається на його дохід в розмірі не меншому за 10000 доларів США та на його теперішнє працевлаштування моряком за контрактом з іноземними компаніями на іноземних суднах з доходом в 2022 році близько 5000 доларів США на місяць.

На підтвердження цих обставин, позивач надає наступні документи на ім`я відповідача: диплом штурмана далекого плавання № 00310/2016/03 від 25.03.2016, виданий капітаном Іллічівського морського порту та має статус «Дійсний»; підтвердження до диплому штурмана далекого плавання № 00310/2016/03 від 25.03.2016, видане капітаном Іллічівського морського порту та має статус «Дійсний»; висновок Державної кваліфікаційної комісії від 15.03.2016р. про підтвердження кваліфікації. Відповідно до цих документів ОСОБА_2 може працювати на посаді Старшого помічника суден валовою місткістю 500 і більше. Також, позивач надає копію Договору від 12.02.2021 посередницьких послуг щодо працевлаштування за кордоном, який відповідач уклав із крюінговою компанією Дочірнє підприємство «ЛЕМІССОЛЕР Україна» компанії «ЛЕМІСОЛЛЕР ШИПМЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД».

Також суд враховує, що відповідно до наданої відповіді Держприкордонслужби у період з 01.01.2018 року по 05.05.2023 рік. ОСОБА_2 перебував за межами України в період з 18.09.2018 р. по 01.06.2019 р. (період перебування за кордоном 9 місяців); з 29.11.2019 р. по 11.08.2020 р. (період перебування закордоном 9 місяців); з 14.02.2021 р. по 08.10.2021 р. (період перебування закордоном 9 місяців); та з 11.03.2022 р. - по дату надання відповіді 05.05.2023 р. (період перебування закордоном 14 місяців).

У вказані періоди до 11.03.2022, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, останній перебував за межами території України, як раз з метою працевлаштування моряком на іноземному суднах.

Відповідач заперечує, що його виїзд 11.03.2022 за межі України пов`язаний з його трудовою діяльністю, як моряка.

Проте, як вбачається з наданих позивачем скріншотів переписки сторін (а.с. 165-174 Т.3), відповідач в особисті переписці з позивачкою та сином в період з травня 2022 по грудень 2022 розказує їм про те, що він працює моряком на судні. Відповідачем ця інформація не спростована.

За таких обставин, суд, оцінюючи надані докази в їх сукупності, вважає доведеним факт працевлаштування відповідача моряком на судні в період після 11.03.2022 року.

Водночас, як встановлено судом, та не заперечується сторонами відповідач добровільно переказує кошти на утримання дитини, розмір яких в червні 2023 року склав 274,83 доларів США, а також добровільного перераховує позивачу кошти на побутові витрати, розмір яких за 2022-2023 роки склав 73276 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, приймаючи, що відповідач є особою працездатного віку, дієздатний, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей, приймаючи матеріальні витрати відповідача, суд, виходячт з найкращих інтересів дитии, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 28 000,00 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, суд наголошує, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду, та не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів.

Суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Одночасно суд роз`яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Щодо посилання позивача на оплату комунальних послуг, то їх оплата є обов`язком користувачів житловими приміщеннями та не відноситься до аліментних обов`язків батьків щодо їх дітей.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі No 183/1679/17 (провадження No 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі No 756/4947/17-ц (провадження No 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі No 521/16268/18 (провадження No 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі No 607/12170/20 (провадження No 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі No 183/1679/17 (провадження No 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі No 756/4947/17-ц (провадження No 61-47858св18), від 01квітня 2020 року у справі No 521/16268/18 (провадження No 61-20458св19).

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовувати відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню надодаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою, тощо.

Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки.

Так, позивачка просить стягнути з відповідача додаткові прогнозовані витрати на оплату що у нього діагностували синдром дефіциту уваги. Зазначене підтверджується Довідкою невролога від 08.02.2023р.

Для запобігання загострення хвороби дитина повинна приймати медичні препарати, призначені лікарем в довідці.

Відповідно до консультації невропатолога від 10.03.2023р. Медичного нейродіагностичного центру доктора ОСОБА_9 сину сторін підтвердили діагноз синдром дефіциту уваги з мінімальною мозковою дисфункцією.

Лікарем було рекомендовано Магне В6, ЕЕГ, консультацію нейропсихолога, консультація психолога, дотримання режиму дня, фізичних навантажень та відпочинку, заняття спортом та допомога матері або тьютора (помічника) в навчанні.

Так, відповідно до цін Центру практичної нейропсихології Одеса, консультація нейропсихолога коштує 1600 гривень за консультацію, крім того нейропсихологічна корекція (1 заняття з працівником центру) коштує 600,00 гривень за заняття.

Дитині необхідно пройти протягом року два курси по 10 занять. Заплановані витрати на заняття з нейропсихологічної корекції складають: 600 грн./заняття * 20 занять = 12 000,00 гривень на рік.

Відповідно до рекомендацій, дитині необхідно відвідувати психолога, середня вартість консультації дитячого психолога - 1200,00 гривень, що підтверджується переліком вартості консультації вартості консультацій дитячих психологів в м. Одесі з сайту Doc.ua.

Враховуючи особливості захворювання сина сторін, він потребує постійної допомоги матері або тьютора (помічника) в навчанні, тому позивачка у першій половині дня залишається вдома працювати дистанційно, щоб допомагати сину у навчанні. Зазначене підтверджується доданим Відгуком-характеристикою з місця роботи позивачки.

Так, дитині сторін необхідно відвідувати психолога хоча б два рази на рік по 10 відвідувань. Заплановані витрати на відвідування дитиною психолога складають: 1200,00 грн.*20 відвідувань ? 24 000,00 гривень на рік.

Крім того дитині лікарем також рекомендовані заняття спортом. Дитина сторін хоче відвідувати плавання. Середня вартість місячного абонементу відвідання заняття з плавання для дитини становить 5000 гривень. Вартість на рік - 60 000,00 гривень.

Враховуючи особливості захворювання сина Сторін, він потребує постійної допомоги матері або тьютора (помічника) в навчанні, тому позивачка у першій половині дня залишається вдома працювати дистанційно, щоб допомагати сину у навчанні. Зазначене підтверджується доданим Відгуком-характеристикою з місця роботи Позивачки. Проте Позивачка не може постійно залишатись вдома працювати дистанційно, адже може втратити роботу, тому є необхідність в тому, щоб з дитиною був помічник (тьютор) для допомоги в навчанні, за відсутності Позивачки.

Так, відповідно до сайту з вакансіями Work.ua, середня заробітна плата вихователя, тьютора для дитини складає 10 000 гривень на місяць (роздруківки з сайту з вакансіями Work.ua).

Отже, заплановані додаткові витрати на дитину, які пов`язані з особливостями її стану здоров`я на рік складають: 5 470, грн. (на ліки) + 12 000,00 грн. (на заняття з нейропсхологом) + 24 000,00 грн. (відвідування психолога) + 60 000,00 грн. (заняття з плавання)+120 000,00 грн. (заробітна плата на вихователя, тьютора для дитини) = 221 470,00 грн.. На місяць становить 18 456 гривень. З огляду на розрахунок, беручи до уваги необхідність цих витрат, сторона позивачки вважає, що з відповідача має бути стягнуто, окрім аліментів, ще 50 % додаткових витрат на дитину, а саме 9 228 гривень.

Однак, судом не приймається вказана роздруківка в якості належного доказу вартості відповідних послуг рекомендованих малолітній дитині, оскільки відповідний опис цін не містить інформації та не засвідчений відповідною юридичною особою, якою він виданий та затверджений, за наслідком чого суд позбавлений можливості встановити суб`єкта видачі відповідного доказу, так і встановити перелік діяльності відповідної юридичної особи, одночасно приймаючи, що позивачкою не надано до суду жодних доказів на підтвердження відвідування малолітньої дитиною цих послуг та понесення витрат з їх відвідування.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина на оплату медичних препаратів на суму 5 470 грн., а також консультація нейропсихолога, яка коштує 1600 гривень.

Щодо доводів позивачки про понесення інших грошових коштів на лікування, заняття спортом, допомоги (тьютора) дитині, як на підставу для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 204 000 грн., до суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано жодного доказу, а відтак в даній частині доводи позивачки є безпідставними, тому у задоволені цих вимог слід відмовити.

Згідноз ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказівщодо обсягунаданих послугі виконанихробіт таїх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми,що підлягає сплаті впорядку компенсації витрат адвоката,необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничоїдопомоги напідставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витаченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 судові витрати згідно з Договором про надання правничої допомоги в розмірі 20 000,00 (Двадцять тисяч) гривень.

Керуючись ст. ст. 80,84,157,180-182,184,185,191 СК України, ст.ст.4,15,28,43,62,95,100,133,137,141,354,355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 28 000,00 (двадцять вісім тисяч) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання сина на оплату медичних препаратів на суму 5 470 грн., а також консультація нейропсихолога, яка коштує 1600 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати, гідно з Договором про надання правничої допомоги в розмірі в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 листопада 2025 року.

Суддя: