Справа № 397/123/25
Провадження № 2/390/247/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" листопада 2025 р.Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі Петренко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 у розмірі 59 591,56 гривень, посилаючись на те, що 25.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №Z62.00410.007646758, який за своєю природою є змішаним договором кредиту і договором страхування. Відповідно до розділу 1 цього договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 29 440 гривень для власних потреб. В свою чергу Позичальник отримує Кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 36 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 15% річних. Підписанням цього кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021, яку позивач і просить стягнути.

Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В позовній заяві позивач просить розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд, яке отримано відповідачкою, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачка відзив на позов до суду не надіслала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

За таких обставин, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачкою не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення нею своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 25.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування №Z62.00410.007646758, який за своєю природою є змішаним договором кредиту і договором страхування. Відповідно до розділу 1 цього договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 29 440 гривень для власних потреб. В свою чергу Позичальник отримує Кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 36 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентні ставки 15% річних. Підписанням Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

Крім того, ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.8-10).

На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту (а.с.12), проте відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Заборгованість за договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 становить 59 591,56 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 29 117,45 грн, заборгованість за відсотками 9 737, 15 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 20 736, 96 грн (довідка - рохрахунок а.с.13).

Відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 25.02.2021 по 25.07.2023 прослідковується, що ОСОБА_1 було видано кредит в розмірі 29 440 грн, а також факти використання відповідачкою кредитних кошті. Із виписки вбачається, що ОСОБА_1 користувалася цими коштами, а також частково сплачувала заборгованість за договором (а.с.14).

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір Факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 (а.с.15-26).

Відповідно до ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України.

Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено судом позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідачка свого зобов`язання за договором належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула.

Відповідака не представила суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, тому суд доходить висновку, що в цьому випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 у розмірі 38 854, 60 грн.

Що стосується заборгованості за іншими процентними платежами 20 736 грн 96 коп., яка у довідці-розрахунку (а.с.13) зазначена як заборгованість за комісіями, то суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.

Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією.

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії,які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

Враховуючи викладене вище позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 20 736 грн 96 коп. задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 у розмірі 38 854, 60 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 29 117, 45 грн, заборгованість за відсотками - 9 737, 15 грн.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1579 грн 44 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №Z62.00410.007646758 від 25.02.2021 у розмірі 38 854 грн 60 коп. та судовий збір в розмірі 1 579 грн 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , юридична адреса: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела 6;

Відповідачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О.Квітка