Справа № 543/608/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В липні 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з Оржицького районного суду Полтавської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, для розгляду за підсудністю.
На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025 року, матеріали вищевказаної справи були передані у провадження головуючому судді у справі Борис О.Н.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 30.04.2024 року був укладений Кредитний договір №30.04.2024-100001705, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн, строком на 98 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом строку, на кий надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 10% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок споживача. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви становить 9165,00 грн, яку позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 21 липня 2025 року витребувано з Міністерства соціальної політики України відомості щодо відповідача у справі ОСОБА_1
16 вересня 2025 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.
14 жовтня 2025 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою у судове засідання відповідача у справі.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом здійснення оголошення про виклик особи в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.04.2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №30.04.2024-100001705. (а.с. 9-14)
Як вбачається із умов Кредитного договору від 30.04.2024 року, сума кредиту склала 3000,00 грн, строк кредитування - 98 днів з дати його надання, процентна ставка фіксована 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, денна процентна ставка 1,18%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн.
Згідно з п. 3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання електронного платіжного засобу споживача 5168-759ХХ-ХХХХ-4740.
Згідно з п. 4.3. Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця.
Даний договір підписано електронним підписом Позичальника одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е931.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №30.04.2024-100001705 від 30.04.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору становить 9165,00 грн, з яких: 3000,00 грн основний борг; 4365,00 грн заборгованість по процентам; 300,00 грн заборгованість за комісією; 1500,00 грн заборгованість за неустойкою. (а.с. 16)
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року (далі Закон), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, 30.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №30.04.2024-100001705 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка), грошових коштів у розмірі 3000,00 грн зі сплатою відсотків, обумовлених Договором.
Вказаний Кредитний договір укладений сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Презумпцію укладеного між сторонами електронного Кредитного договору та Додаткової угоди до нього відповідачем не спростовано. Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у повному обсязі матеріали справи не містять. Правом надання відзиву на позовну заяву позивач не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, внаслідок чого у відповідача перед ТОВ «Споживчий центр» виникла заборгованість, яка складається з: 3000,00 грн основний борг; 4365,00 грн заборгованість по процентам; 300,00 грн заборгованість за комісією. (а.с. 16)
Відповідність розрахунку та розміру заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.
На підставі викладеного, враховуючи наявність у відповідача непогашеної заборгованості за кредитним договором перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та в цій частині підлягає задоволенню.
Водночас, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення неустойки, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою в сумі 1500,00 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку у виді штрафу.
Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню.
Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №30.04.2024-100001705 від 30.04.2024 року у загальному розмірі 7665,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн основний борг; 4365,00 грн заборгованість по процентам; 300,00 грн заборгованість за комісією. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати, сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі 2025,93 грн
Керуючись ст. ст. 207, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №30.04.2024-100001705 від 30.04.2024 року у розмірі 7665,00 грн (сім тисяч шістсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2025,93 грн (дві тисячі двадцять п`ять гривень 93 копійки).
Решту позовних вимог залишити без задоволення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складений та підписаний 12 листопада 2025 року.
Суддя: О. Н. Борис