Номер провадження: 22-ц/813/4011/25
Справа № 496/2080/24
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В. (суддя доповідач), Назарової М.В., Лозко Ю.П., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою Бачинського Остапа Михайловича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року позовні вимоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково.

Не погодившись частково із вказаним рішенням 20 січня 2025 року Бачинський Остап Михайлович, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернувся з апеляційною скаргою за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду.

Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в обґрунтування якого заявлено, що розгляд справи здійснювався без участі позивача, а повний текст оскаржуваного рішення отримано 21.10.2024 року в підсистемі «Електронний суд», зазначали, що їм було відомо, що останній день подачі 20.11.2024 року, але ж разом з тим на розгляді суду першої інстанції в цей час знаходилась заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду першої інстанції від 22.11.2024 року, яку позивач отримав в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» лише 20.12.2024 року, тому враховуючи викладене вважали, що строк на апеляційне оскарження рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року повинен обчислюватися з моменту отримання копії ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 22.11.2024 року, а саме з 20.12.2024 року.

Апеляційне провадження по даній справі не може бути відкрите з наступних підстав.

Виходячи з матеріалів апеляційної скарги, судом встановлено, що скаржником не обґрунтовано належним чином клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Оскаржуване рішення Біляївського районного суду Одеської області ухвалено 23 вересня 2024 року.

Повний текст оскаржуваного рішення позивачем отримано за допомогою підсистеми «Електронний суд» в електронному кабінеті 21.10.2024 року, що також узгоджується з твердженнями скаржника.

Апеляційна скарга подана 20 січня 2025 року.

Отже, апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України.

Зазначені обставини підтверджують обізнаність позивача про судовий розгляд справи та про ухвалення 23 вересня 2024 року Біляївського районного суду Одеської області судового рішення.

Доводи клопотання про поновлення строку про те, що повний текст оскаржуваного рішення отримано 21.10.2024 року в підсистемі «Електронний суд», та те, що їм було відомо, що останній день подачі 20.11.2024 року, але ж разом з тим на розгляді суду першої інстанції в цей час знаходилась заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в задоволенні якої було відмовлено ухвалою суду першої інстанції від 22.11.2024 року, яку позивач отримав в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» лише 20.12.2024 року, тому враховуючи викладене вважали, що строк на апеляційне оскарження рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року повинен обчислюватися з моменту отримання копії ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 22.11.2024 року, а саме з 20.12.2024 року, є такими, що судова колегія позбавлена можливості визнати поважними так як не надано обґрунтування неможливості позивача звернутися у встановлені строки ст. 354 ЦПК України, так як з моменту винесення оскаржуваного рішення до моменту подання апеляційної скарги, а за матеріалами справи відсутні належні та допустимі докази в обґрунтування виняткових обставин для поновлення строку, тому судова колегія роз`яснює наступне.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Дослідивши матеріали справи та докази на які посилаються сторони у справі, стосовно вирішення питання , щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Поважність причин зазначених в клопотанні про поновлення строку не обґрунтована жодними належними доказами не можливості звернутись з апеляційною скаргою на оскаржуване рішення у встановлені строк, а містить лише твердження які не відповідають вимогам ст. 354 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладені факти, які обґрунтовані належними доказами, судова колегія приходить висновку, що причини зазначені в заяві Бачинського Остапа Михайловича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про поновлення строку є не поважними, так як останнім пропущено два місяці строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження необґрунтованими та надає скаржнику можливість усунути вищевказані недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Одеського апеляційного суду інших поважні причин пропуску визначеного статтею 354 ЦПК України строку.

Керуючись ст. 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані у заяві Бачинського Остапа Михайловича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу Бачинського Остапа Михайловича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2024 року- залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити скаржнику, якщо у разі вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко