ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 686/21656/21

провадження № 61-4058св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,

Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КапіталІнвестБуд»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КапіталІнвестБуд», в інтересах якого діє адвокат Савченко Оксана Володимирівна, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Козак О. В., та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 22 лютого 2023 року, ухвалену колегією у складі суддів П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «КапіталІнвестБуд» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про визнання недійсним свідоцтва та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову вказувало, що 26 березня 2010 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Кредобанк» та ТОВ «КапіталІнвестБуд» уклали кредитний договір № 08/42#USD, за умовами якого позивач отримав кредит

у розмірі 12 642 528,49 грн з кінцевим терміном повернення до 25 лютого 2014 року.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 26 березня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «КапіталІнвестБуд» уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу за №№ 243, 244, 245, 246, за змістом якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ,

АДРЕСА_4 ;

- квартиру

АДРЕСА_5 .

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 7 червня 2011 року

у справі № 12/5025/296/11 позовну заяву ПАТ «Кредобанк» до

ТОВ «КапіталІнвестБуд» задоволено частково. Стягнено з ТОВ «КапіталІнвестБуд» на користь ПАТ «Кредобанк»:

- 12 642 528,49 грн заборгованості за кредитом;

- 2 066 511,85 грн заборгованості за процентами;

- 5 500 грн комісії за управління кредитом;

- 14 615,01 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 102 017,57 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 261,16 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом;

- 25 474,50 грн державного мита та 235,75 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

20 червня 2011 року на виконання вказаного рішення господарський суд Хмельницької області видав наказ, а 2 грудня 2011 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного рішення суду.

7 грудня 2017 року представник ТОВ «КапіталІнвестБуд» ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 та дізнався, що:

- 29 листопада 2011 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останнє набуло права кредитора за вказаним кредитним договором;

- ухвалою господарського суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року

у справі № 12/5025/296/11 замінено стягувача у виконавчому

провадженні № НОМЕР_1 з ПАТ «Кредобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»;

- 26 жовтня 2016 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано до державного підприємства «Сетам» заявку за вих. № 20.1/135/3 на реалізацію арештованого майна в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1;

- у березні 2017 року в рахунок погашення боргу в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 передано у власність ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» вказані квартири.

У червні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» продало вказані квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 лютого

2018 року у справі № 12/5025/296/11 скасовано ухвалу господарського суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року у справі № 12/5025/296/11 та відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Кредобанк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2021 року у справі № 910/3507/18 визнано незаконними та скасовано акти і постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А. Л. (далі - державний виконавець Думанська А. Л.) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10 березня 2017 року.

Вважаючи, що незаконно спірні квартири вибули з його власності,

ТОВ «КапіталІнвестБуд» просило:

- визнати недійсними свідоцтва про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Щербатюк Н. М. 20 квітня 2017 року та зареєстровані за №№ 221, 233, 224, 227, 230, якими посвідчено право власності ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ,

АДРЕСА_4 , та квартиру

АДРЕСА_5 ;

- витребувати від ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 250);

- витребувати від ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_7 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 250);

- витребувати від ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 250);

- витребувати від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_9 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 250);

- витребувати від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_10 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що TOB «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» набуло спірні квартири в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Будь-яких перешкод для подальшого відчуження квартир не було, тому відповідачі є добросовісними набувачами і підстави для витребування від них вказаного майна відсутні.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «КапіталІнвестБуд» задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 вересня 2022 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції постанови апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого суду та вказав про обґрунтованість позовних вимог про витребування нерухомого майна, оскільки воно вибуло з власності ТОВ «КапіталІнвестБуд» поза його волею. Зазначив про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин

частини другої статті 388 ЦК України, оскільки спірне майно не було продано в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційний суд дійшов висновку про застосування наслідків спливу позовної давності, зазначивши, що у липні 2017 року ТОВ «КапіталІнвестБуд» звернулося з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних квартир (справа № 686/14588/17), і саме з цього моменту позивачу стало відомо про вибуття майна з його власності. Тому позовна давність за вимогами про визнання недійсними свідоцтв та витребування спірного нерухомого майна спливла

у липні 2020 року, а позов пред`явлено 9 вересня 2021 року, тобто зі спливом загальної позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У березні 2023 року ТОВ «КапіталІнвестБуд», в інтересах якого діє адвокат Савченко О. В., подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 вересня 2022 року і постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.

Касаційну скаргу мотивовано неправильним застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій частини першої статті 388 ЦК України, а саме застосування цієї норми матеріального права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18),

від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247цс18),

від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18),

у постановах Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 712/15369/12 (провадження № 61-31156св18), від 14 грудня 2021 року у справі № 726/1524/19 (провадження № 61-1946св21), від 10 листопада 2021 року у справі № 206/1198/19 (провадження № 61-11425св20), від 3 березня 2021 року у справі № 203/6783/14 (провадження № 61-37608св18), від 14 квітня 2022 року у справі № 753/17546/17 (провадження № 61-7578св21).

Заявник вказує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності за вимогами позивача в цій справі, оскільки про факт реального порушення свого права щодо спірного майна позивач дізнався 25 лютого 2021 року після ухвалення Північним апеляційним господарським судом постанови

від 25 лютого 2021 року у справі № 910/3507/18, якою визнано незаконними та скасовано акти і постанови державного виконавця Думанської А. Л.про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10 березня 2017 року. На думку заявника, висновки апеляційного суду щодо застосування позовної давності суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові

від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20), та висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 травня 2020 року

у справі № 922/1467/19.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2024 року відкрито касаційне провадження

у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Підставою відкриття касаційного провадження у справі були доводи заявника про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої

Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247цс18), від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), у постановах Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 712/15369/12 (провадження № 61-31156св18), від 15 травня 2020 року

у справі № 922/1467/19, від 14 грудня 2021 року у справі № 726/1524/19 (провадження № 61-1946св21), від 10 листопада 2021 року у справі № 206/1198/19 (провадження № 61-11425св20), від 3 березня 2021 року у справі № 203/6783/14 (провадження № 61-37608св18), від 14 квітня 2022 року у справі № 753/17546/17 (провадження № 61-7578св21) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26 березня 2010 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Кредобанк» та

ТОВ «КапіталІнвестБуд» уклали кредитний договір № 08/42#USD, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 12 642 528,49 грн з кінцевим терміном повернення до 25 лютого 2014 року.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 26 березня 2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «КапіталІнвестБуд» уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу за №№ 243, 244, 245, 246, за змістом якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_5 .

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 7 червня 2011 року

у справі № 12/5025/296/11 позов ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «КапіталІнвестБуд» задоволено частково. Стягнено з ТОВ «КапіталІнвестБуд» на користь

ПАТ «Кредобанк»:

- 12 642 528,49 грн заборгованості за кредитом;

- 2 066 511,85 грн заборгованості за процентами;

- 5 500 грн комісії за управління кредитом;

- 14 615,01 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 102 017,57 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 261,16 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом;

- 25 474,50 грн державного мита та 235,75 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

20 червня 2011 року на виконання вказаного рішення господарський суд Хмельницької області видав наказ.

2 грудня 2011 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного рішення суду.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року

у справі № 12/5025/296/11 замінено стягувача у виконавчому

провадженні № НОМЕР_1 з ПАТ «Кредобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Постановою державного виконавця Думанської А. Л. від 24 жовтня 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з ПАТ «Кредобанк»

на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець передав на реалізацію арештоване майно боржника, а саме: квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ,

АДРЕСА_4 ; квартиру

АДРЕСА_5 .

Суди встановили, що електронні торги з реалізації зазначеного арештованого майна, призначені Державним підприємством «СЕТАМ» на 7 грудня 2016 року,

18 січня та 27 лютого 2017 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

10 березня 2017 року державним виконавцем Думанською А. Л. винесено постанови та складено акти про передачу майна стягувачу (який заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно) в рахунок погашення

боргу № НОМЕР_1/3-1, № НОМЕР_1/3-2, № НОМЕР_1/3-3, № НОМЕР_1/3-4,

№ НОМЕР_1/3-5, якими передано ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в рахунок погашення боргу вказані квартири.

20 квітня 2017 року приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Щербатюк Н. М. видала свідоцтва, зареєстровані за №№ 221, 224, 227, 230, 233, якими посвідчила право власності TOB «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» на спірні квартири.

1 червня 2017 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 уклали окремі договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Щербатюк Н. М. за №№ 416, 418, 412, 411, 450 відповідно, на підставі яких:

- ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_11 ;

- ОСОБА_4 - на квартиру АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_2 - на квартиру АДРЕСА_12 ;

- ОСОБА_3 - на квартиру

АДРЕСА_13 ;

- ОСОБА_5 - на квартиру АДРЕСА_5 .

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 лютого

2018 року у справі № 12/5025/296/11 скасовано ухвалу господарського суду Хмельницької області від 4 жовтня 2016 року у справі № 12/5025/296/11 та відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Кредобанк» про заміну стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2021 року у справі № 910/3507/18 скасовано рішення Господарського суду міста Києва

від 31 жовтня 2019 року та ухвалено нове рішення про задоволення позову

ТОВ «КапіталІнвестБуд». Визнано незаконними та скасовано постанови державного виконавця Думанської А. Л. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10 березня 2017 року №№ НОМЕР_1/3-1, НОМЕР_1/3-2, НОМЕР_1/3-3, НОМЕР_1/3-4, НОМЕР_1/3-5 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 20 червня

2011 року у справі № 12/5025/296/11. Визнано незаконними та скасовано акти державного виконавця Думанської А. Л про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 10 березня 2017 року №№ НОМЕР_1/3-1, НОМЕР_1/3-2, НОМЕР_1/3-3, НОМЕР_1/3-4, НОМЕР_1/3-5 з примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 20 червня 2011 року

у справі № 12/5025/296/11.

Позиція Верховного Суду, мотиви, якими керується суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено

статтею 20 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Тобто критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18).

Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2020 року в справі № 910/17433/19 дійшов висновку про те, що у спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

У справі, яка переглядається, ТОВ «КапіталІнвестБуд» звернулося з позовом про витребування квартир, які є предметом договорів іпотеки, укладених на забезпечення виконання зобов`язань позивача перед ПАТ «Кредобанк» за кредитним договором від 26 березня 2010 року № 08/42#USD.

Сторонами основного зобов`язання - кредитного договору від 26 березня

2010 року № 08/42#USD - є юридичні особи ПАТ «Кредобанк» та

ТОВ «КапіталІнвестБуд».

Спірні правовідносини пов`язані з виконанням кредитного договору, сторонами якого є юридичні особи, та з майном, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи.

У постанові від 6 листопада 2023 року у справі № 201/5876/22

(провадження № 61-4378сво23) об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що справи щодо правочину, у тому числі оскарження реєстраційних дій щодо такого правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання між юридичними особами, належить до юрисдикції господарського суду, оскільки такий правочин є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Отже спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у подібних правовідносинах у постанові від 17 вересня 2025 року у справі № 761/27324/23 (провадження № 61-941св25).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою та другою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Аналогічний за змістом висновок щодо наслідків порушення правил юрисдикції також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 лютого

2020 року у справі № 2а-15020/11/2670 (провадження № 11-169апп19)).

За таких обставин, не обговорюючи питання правильності застосування судами норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність судових рішень вимогам статті 263 ЦПК України та їх ухвалення з порушенням норм процесуального права, що має наслідком скасування судових рішень із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

Отже, закінчивши касаційний перегляд і закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд касаційної інстанції має роз`яснити позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів із дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

З огляду на те, що Верховний Суд дійшов висновку закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд відповідно

до частини першої статті 256 ЦПК України роз`яснює позивачеві його право протягом десяти днів із дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 255, статтями 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КапіталІнвестБуд», в інтересах якого діє адвокат Савченко Оксана Володимирівна, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 вересня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою

відповідальністю «КапіталІнвестБуд» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про визнання недійсним свідоцтва та витребування майна з чужого незаконного володіння закрити.

Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю «КапіталІнвестБуд» про віднесення розгляду справи за його позовом до юрисдикції господарських судів.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «КапіталІнвестБуд» право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточноюі оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Сердюк О. М. Ситнік