Єдиний унікальний номер 341/1783/25
Номер провадження 2/341/966/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін розглянув питання відкладення розгляду справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

УСТАНОВИВ

Представник Кононов І. К. в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Брайт-К»» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12.01.2023 № 7/2572962 у розмірі 29369,76 грн та судовий збір.

Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження у справі, судове засідання у справі призначено на 13.11.2025.

10.11.2025 на адресу суду надійшла заява представника ТзОВ «Фінансова компанія «Брайт-К»» про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. При цьому представник позивача просто констатував про відсутність предмета спору, жодних доказів не додав, не вказав причин відсутності спору.

При цьому представник позивача у своїй заяві просить повернути сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Вирішуючи питання подальшого розгляду справи, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4).

Отже, стаття 255 ЦПК України передбачає дві самостійні правові підстави для закриття провадження у справі.

При цьому у частині другій статті 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Передбачені у пунктах 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстави закриття провадження у справі передбачають різні наслідки в частині вирішення питання розподілу судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тоді як стаття 142 ЦПК України є спеціальною і регулює питання розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі.

У разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Аналогічні приписи містяться і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Проте, суд звертає увагу на положення частини третьої ст. 142 ЦПК України, яка установлює, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналіз змісту відповідних положень статей 141 та 142 ЦПК України у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачив можливість відшкодування витрат позивача зі сплати судового збору за рахунок відповідача, якщо відповідач виконав позовні вимоги після пред`явлення позову до суду. У цьому випадку положення саме частини третьої статті 142 ЦПК України є спеціальними і підлягають застосуванню під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Підсумовуючи, у випадку закриття провадження через відсутність предмета спору за клопотанням позивача йому з державного бюджету підлягає поверненню уся сума судового збору.

Якщо ж провадження у справі закривається у зв`язку з відмовою від позову до початку розгляду справи по суті суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Також, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат саме з відповідача, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Представник позивача просить повернути усю сплачену суму судового збору з державного бюджету, що суперечить викладеним вище положенням процесуального законодавства.

Такої процесуальної дії і волевиявлення як «непідтримання позовних вимог» позивачем і її наслідки положеннями ЦПК України не передбачено.

Проте, позивач може відмовитись підтримувати позовні вимоги у спосіб подання заяви про залишення позову без розгляду або заяви про відмову від позову.

При цьому суд звертає увагу позивача на висновки Верховного Суду, які сформульовано у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 і полягають у тому, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування.

Своєю чергою у постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 викладена позиція про можливість закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України виключно за умови, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань.

Отже, у випадку відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті внаслідок задоволення відповідачем вимог після відкриття провадження у справі позивач має право на повернення йому 50% сплаченого судового збору з державного бюджету, а решта судових витрат суд може стягнути з відповідача саме за заявою позивача.

Зі змісту поданої до суду 10.11.2025 заяви про закриття провадження у справі, суд може логічно припустити, що відповідач виконав заявлені у позові вимоги про стягнення коштів за кредитним договором після пред`явлення позову і відкриття провадження у справі.

Суд констатує, що у цій справі відсутні докази виконання відповідачем пред`явлених у позові вимог.

Ураховуючи викладене вище правове регулювання подальшого вирішення питання розподілу судових витрат, зважаючи на, фактичне, не підтримання позовних вимог позивачем через, ймовірне, їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, відсутність даних про відсутність спору, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Підсумовуючи, у цій справі залишились неврегульовані питання, які потребують вирішення з участю сторони позивача.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

З метою встановлення необхідних для вирішення питання розподілу судових витрат обставин, з`ясування причин, ймовірної, відсутності спору, суд визнає потрібним, щоб сторона позивача дала особисті пояснення. Відповідно, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні.

Окремо, суд звертає увагу позивача на наслідки повторної неявки в судове засідання, передбачені п. 3 ч. 1 статті 257 ЦПК України (залишення позову без розгляду).

Крім того, суд зазначає, що сторони мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 142, 223, 255, 257, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Розгляд справи відкласти на 19.11.2025 о 15 годині 30 хвилин, який буде здійснюватись у приміщенні суду за адресою: м. Галич, вул. Караїмська, 10, Івано-Франківська область, зал судових засідань № 1.

Викликати у судове засідання представника позивача, явку якого визнати обов`язковою.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи, зокрема представнику позивача в електронному вигляді до його електронного кабінету.

Відповідача повідомити про призначене судове засідання у телефонному режимі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ