Провадження № 2-о/686/739/25
Рішення

Іменем України

12 листопада 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю:

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , яким просила визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав останнього, спрямованих на забезпечення її безпеки, а саме: - заборонити ОСОБА_1 перебувати за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 300 м до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою проживає її прийомний син ОСОБА_1 . Останній впродовж тривалого часу, приблизно з 2024 року, систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного характеру, що проявляється у висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, залякуванні, забирає кошти, псує майно та застосуванні щодо неї фізичної сили. Так, 16.07.2025 року ОСОБА_1 перебуваючи за місцем її проживання вчинив стосовно неї домашнє насильство, яке полягало в образах нецензурною лайкою та приниженні, погрозах фізичною розправою, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності. 23.10.2025 року ОСОБА_1 знову вчинив домашнє насильство, виражався на її адресу нецензурною лайкою, вимагав грошові кошти, штовхав її. Внаслідок таки дій працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення та стосовно останнього видано терміновий заборонний припис. Незважаючи на це 31.10.2025 року ОСОБА_1 знову вчинив стосовно неї домашнє насильство, вимагав у неї гроші, погрожував фізичною розправою, у зв`язку з чим вона викликала поліцію та стосовно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначила, що через такі дії кривдника вона постійно перебуває у страху та побоюється застосування щодо себе фізичного та психологічного насильства.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася. Просила розглянути справу за її відсутності, про що зазначила у самій заяві.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення поданої заяви заперечив. Зазначив, що домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 він не вчиняв. Ініціатором сварок між ним та ОСОБА_2 є сама ОСОБА_2 , яка перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння висловлюється на його адресу нецензурно лайкою, застосовує до нього фізичне насильство.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одними із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

При цьому суд зазначає, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_2 є прийомною матір`ю ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.07.2025 року (справа №686/20706/25) ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340,00 гривень. Вказаною постановою ОСОБА_1 був визнаний винуватим у тому, що він 16.07.2025 року о 00 год. 15 хв. перебуваючи за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї прийомної матері ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у погрозах фізичною розправою, образах нецензурною лайкою та приниженні, внаслідок чого була завдана психологічна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

23.10.2025 інспектором поліції ВП Хмельницького РУП НП України в Хмельницькій області стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення №422479.Згдіно вказаного протоколу ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 23.10.2025 року о 02 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 повторно, протягом року, вчинив відносно своєї прийомної матері ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхнув рукою в груди, внаслідок чого була завдана шкода її психологічному та фізичному здоров`ю, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Станом на даний час вказаний протокол про адміністративне правопорушення не розглянутий.

В цей же день, 23.10.2025 року інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 був винесений терміновий заборонний припис, яким зобов`язано ОСОБА_1 залишити місце проживання потерпілої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання потерпілої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб, тобто до 02.11.2025 року.

Згідно представленої довідки №599 від 23.10.2025 року із КП «Хмельницька міська лікарня» за результатами огляду ОСОБА_2 25.10.2025 року у останньої було виявлено, забої, крововиливи лівої та правої половини грудної клітки.

Досліджені матеріали, на переконання суду, доводять факт систематичного вчинення ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 домашнього насильства. Вказане домашнє насильство останній вчиняє за місцем проживання заявниці. При цьому будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП України (за вчинення домашнього насильства) ОСОБА_1 знову підозрюється у вчиненні такого насильства по відношенню до ОСОБА_2 .

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_1 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Стосовно вимог заяви про зобов`язання ОСОБА_1 пройти програмку для кривдників, суд зазначає, що вирішення такого питання не може бути здійснено під час розгляду цієї заяви. Відповідне рішення може бути ухвалено судом при розгляді справи про притягнення відповідної особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3504-3506 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк два місяця, а саме:

- заборонити ОСОБА_1 перебувати за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань менше 100 м до місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб вести телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення про видачу обмежувального припису направити Хмельницькому районному відділенню поліції ГУНП в Хмельницькій області та Виконавчому комітету Хмельницької міської ради.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено 12.11.2025 року.

Суддя: