Справа № 352/897/25
Провадження № 22-ц/4808/1554/25
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.

суддів: Василишин Л. В.,

Максюти І. О.,

секретар: Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент» адвоката Прокопів Людмили Петрівни, на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року в складі судді Гриньків Д. В. постановлену у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення перешкод в користуванні та здійсненні демонтажу незаконно збудованої споруди та скасування технічної документації,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент» (надалі ТзОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області про усунення перешкод в користуванні та здійсненні демонтажу незаконно збудованої споруди та скасування технічної документації.

У липні 2025 року представник позивача адвокат Хоптій М.В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду клопотання про призначення експертизи з питань землеустрою у цій справі. На вирішення якої просив поставити такі питання:

Чи відповідають розроблена технічна документація по оформленню права власності на земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальності «КГД» для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів, м. Тисмениця, вул. Об`їздна, 1, 2006р., код якої 2006МФ191ФТС001756, на земельну ділянку із кадастровим номером :04:032:0016, та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

- Чи відповідає документація із землеустрою, а саме: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент», для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Об`їздна, 1 в м. Тисмениця Івано-Франківського району» розробник Приватне підприємство «ГЕО»; власник земельної ділянки ТОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент» (земельна ділянка із кадастровим номером :04:032: 0016) вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

Окрім цього просив витребувати докази по справі, а саме: Технічної документації по оформленню права власності на земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальності «КГД» для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів, м. Тисмениця, вул. Об`їздна, 1, 2006р.», код якої 2006МФ191ФТС001756 (земельна ділянка із кадастровим номером :04:032:0016), а також копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 108204 ТзОВ «КГД», площею 0,7000 га (кадастровий номер :04:032:0016), а також копію поземельної книги на дану земельну ділянку.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року суд першої інстанції призначив у справі експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручив Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ.

На вирішення експерту поставлено наступне питання:

1.Чи відповідає документація із землеустрою, а саме: «Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент», для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів на вул. Об`їздна, 1 в м. Тисмениця Івано-Франківського району» розробник Приватне підприємство «ГЕО»; власник земельної ділянки ТОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент» (земельна ділянка із кадастровим номером :04:032:0016) вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст.384,385 КК України за завідомо неправдивий висновок або відмову без поважних причин від виконання покладених на нього (них) обов`язків.

Надано експертам для проведення експертизи з питань землеустрою матеріали цивільної справи № 352/897/25.

В задоволенні клопотання в іншій частині, відмовлено.

Роз`яснено сторонам положення ЦПК України відповідно до яких у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 роз`яснивши останній положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження по справі на період проведення експертизи зупинено.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент» - адвокат Прокопів Л. П. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при винесенні оскаржуваної ухвали порушив одну із основних засад цивільного судочинства - принцип змагальності сторін, закріплений статтею 2 та статтею 12 ЦПК України.

Так, на судовому засіданні, яке відбулось 15 вересня 2025 року, представник відповідача була відсутня, відповідно, суд першої інстанції повинен був для дотримання принципу змагальності сторін відкласти судове засідання з розгляду клопотання представника позивача про призначення експертизи з метою реалізації учасниками процесу права на подання кандидатур судових експертів чи експертної установи, подання пропозицій стосовно питань на вирішення експерта.

Крім того, згідно оскаржуваної ухвали проведення експертизи доручено Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ, однак станом на 15 вересня 2025 року відсутні експерти, у яких наявне чинне рішення Кваліфікаційної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, що надає їм право проводити експертизу з питань землеустрою. Термін дії рішення палати на право проводити експертизу з питань землеустрою (10.20 Дослідження з питань землеустрою) закінчилося 22 червня 2025 року, що підтверджується картками атестованого судового експерта з Реєстру атестованих судових експертів станом на 30 вересня 2025 року, а саме: карткою атестованого судового експерта Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України Мацук Т. Я., свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №183-22/Д та карткою атестованого судового експерта Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ Міністерства юстиції України Клебана Н. М., свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта №182-22/Д.

Враховуючи вищенаведене вважає, що ухвала суду не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення та постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 12, ч. 1, ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент» адвоката Прокопів Л. П., яка просила скаргу задовольнити, пояснення представника позивача адвоката Хоптія М. В., який просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що наведені стороною представника позивача мотиви її призначення є обгрунтованими, а тому з врахуванням предмета спору, заявлених сторонами вимог, враховуючи дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, суд призначив у справі експертизу з питань землеустрою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 2 статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. При цьому одним з способів забезпечення доказів є експертиза.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до положень статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Згідно зі статтею 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Що стосується доводу представника апелянта про те, що суд у порушення статті 2 та статті 12 ЦПК України розглянув клопотання представника позивача про призначення експертизи за відсутності представника відповідача, що позбавило останню права на подання кандидатур судових експертів чи експертної установи, подання пропозицій стосовно питань на вирішення експерта, то такий на увагу не заслуговує.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру Серії АТ № 1045947 від 10 липня 2023 року інтереси ТзОВ «Івано-Франківськмінерал-цемент», у всіх судових установах, в тому числі першої та апеляційної інстанції представляє адвокат Прокопів Л. П. (т.1, а. с. 82-84).

Також, у матеріалах справи наявні відомості про зареєстрований електронний кабінет адвоката Прокопів Л. П., яким вона користується, що підтверджується неодноразовим поданням останньою письмових пояснень, клопотань через підсистему «Електронний суд».

У зв`язку з тим, що вищевказане клопотання про призначення експертизи стороною позивача було подано за допомогою підсистеми «Електронний суд», у якій також зареєстрована адвокат Прокопів Л. П., апеляційний суд вважає, що така не була позбавлена можливості ознайомитися із змістом клопотання про призначення експертизи з питань землеустрою.

Що стосується посилання Прокопів Л. П. на те, що судом позбавлено її права на подання кандидатур судових експертів чи експертної установи, то таке також підлягає спростуванню.

Адже, вищевказане клопотання про призначення експертизи було подано представником позивача 04 липня 2025 року, ухвала суду про призначення експертизи постановлена 15 вересня 2025 року (т.1, а.с. 140-141). Водночас від сторони відповідача під час судових засідань, які відбувалися 07 липня, 17 липня, 24 липня, 04 вересня та завершального засідання, що відбулося 15 вересня 2025 року, про які представник відповідача була повідомлена належним чином, пропозицій чи заперечень щодо проведення експертизи не надходило, як і не було запропоновано будь-якої експертної установи, на вирішення якої, на думку представника відповідача, необхідно було поставити спірні питання. Відтак, не скориставшись належним їй правом запропонувати власну експертну установу, суд першої інстанції, самостійно визначивши експертну установу, діяв відповідно до положень ст. 103 ЦПК України, належним чином мотивувавши та обґрунтувавши своє рішення.

Довід апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції визначаючи Івано-Франківське відділення Київського НДІСЕ, якустанову для проведення вищевказаної експертизи не врахував того, що у такій відсутні експерти, у яких наявне чинне рішення Кваліфікаційної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, що надавало б їм право проводити експертизу з питань землеустрою,підлягає спростуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 9, 10 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Досліджуючи долучені до матеріалів справи представником відповідача скріншоти з Державного реєстру атестованих судових експертів на ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , колегією суддів встановлено, що експерти знаходяться в реєстрі та обмежень на здійснення судово-експертної діяльності не мають.

Також колегія суддів зауважує, що абзацом 1 пунктом 4.1 розділом IV наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» визначено, що керівник експертної установи розглядає отримані матеріали і доручає відповідному структурному підрозділу експертної установи організувати проведення експертизи.

При цьому він може безпосередньо призначити експерта (експертів) та встановити строк виконання експертизи відповідно до вимог цієї Інструкції або передати вирішення цих питань заступнику керівника експертної установи чи керівникові підрозділу. Якщо в експертній установі не проводяться певні види експертиз та відсутні фахівці з певної галузі спеціальних знань, керівник експертної установи повідомляє про це орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта (експертів)), та повертає матеріали справи без виконання.

З ухвали суду першої інстанції від 15 вересня 2025 року вбачається, що суд доручив проведення експертизи з питань землеустрою Івано-Франківському відділенню Київського НДІСЕ, не визначаючи при цьому конкретних експертів установи, які вповноважені на її проведення.

У такому разі, керівник експертної установи самостійно доручатиме відповідному структурному підрозділу організувати проведення експертизи, і лише у разі відсутності фахівців з певної галузі спеціальних знань, керівник експертної установи повідомляє про це суд, який призначив експертизу.

Однак, повідомлень про можливість/неможливість проведення такої експертизи фахівцями Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ до суду першої інстанції не надходило, а тому доводи апелянта про відсутність у експертів вищезгаданої установи повноважень на її проведення є передчасними та необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявінта інші проти України» (SeryavinandOthersv.Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Із урахуванням наведеного, суд першої інстанції, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, дійшов правильного висновку про призначити експертизи у даній справі.

Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.

Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду.

Суд має сприяти у вирішенні спору, а тому призначення у справі експертизи не становить порушення таким судом норм процесуального права.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськмінерал-цемент» адвоката Прокопів Людмили Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта