Справа № 135/1529/25
Провадження № 2/135/711/25
17.11.2025 м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року у розмірі 25 075 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 4523010, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавцем на умовах платності, строковості та зворотності, перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 2 000 грн 00 коп. Цього ж дня між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року, яким збільшено суму кредиту на 1 500 грн 00 коп., тобто загальна сума кредитування становила 3 500 грн 00 коп.
ОСОБА_1 свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року у загальному розмірі 25 075 грн 00 коп., з яких 3 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 825 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1 750 грн 00 коп. - заборгованість за штрафом.
14 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу № 14/11/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року.
Оскільки ОСОБА_1 не погасила заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 25 075 грн 00 коп., з яких 3 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 825 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1 750 грн 00 коп. - заборгованість за штрафом.
Також позивач просив стягнути з відповідачки 2 422 грн 40 коп. судового збору та 8 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Відповідачка ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавала.
ІІ. Процесуальні дії у справі
23 жовтня 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Окрім того суд даною ухвалою за клопотанням позивача витребував від банківської установи докази, які надійшли до суду 06.11.2025.
03 листопада 2025 року представник позивача Усенко М.І. подав до суду клопотання у якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 не подала відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомила суд про зміну своєї адреси. Водночас вона була належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи та надання їй можливості реалізувати своє право на захист.
IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
02 квітня 2024 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту звернулася до ТОВ «Лінеура Україна» з анкетою-заявою, в якій вказала свої персональні дані зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону, адресу електронної пошти, та місце реєстрації/проживання (а.с. 8).
02 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4523010, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 350 днів (п. 1.3. Договору) надати позичальнику грошові кошти у сумі 2 000 грн 00 коп. (п. 1.2. Договору), за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір (п. 1.2.1. Договору), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору (п. 1.4.1. Договору). У випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нараховувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4. Договору). Пунктом 2.1 Договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок № НОМЕР_1 (а. с. 11 зворотна сторона - 22).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, яка є додатком № 1 до кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року, загальна вартість кредиту становить 18 375 грн 00 коп., з них: 2 000 грн 00 коп. - сума кредиту, 16 375 грн 00 коп. - проценти за користування кредитом, кількість днів кредитування - 350 (а. с. 21 зворотна сторона).
В інформаційному повідомленні, яке є додатком № 2 до кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року, відповідачкою надано згоду Товариству на використання власних персональних даних (а.с. 22).
На підтвердження перерахування коштів відповідачці згідно кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року позивачем надано копію довідки за підписом директора ТОВ «Пейтек», згідно якої кредитні кошти в сумі 2 000 грн відправлені 02.04.2024 о 00:58:08 за допомогою платіжної системи шляхом зарахування на карту № НОМЕР_2 (а.с.29).
02 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору про споживчий кредит № 4523010, згідно з умовами п. 1.3 якого було збільшено суму кредиту на 1 500 грн 00 коп., загальна сума кредитування становить 3 500 грн 00 коп. (а.с. 25 зворотна сторона 27 зворотна сторона).
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки, яка є додатком № 1 до додаткового договору до кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року, загальна вартість кредиту становить 32 152 грн 50 коп., з них: 3 500 грн 00 коп. - сума кредиту, 28 652 грн 50 коп. - проценти за користування кредитом, кількість днів кредитування - 350 (а. с. 27 зворотна сторона).
На підтвердження перерахування коштів відповідачці згідно додаткового договору до кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року позивачем надано копію довідки за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно якої кредитні кошти в сумі 2 000 грн відправлені 02.04.2024 о 01:39:18 год за допомогою платіжної системи iPay.ua шляхом зарахування на карту № НОМЕР_2 (а.с.29 зворотна сторона).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Лінеура Україна», станом на 14 листопада 2024 року загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року становить 25 075 грн 00 коп., з яких 3 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 825 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1 750 грн 00 коп. - заборгованість за штрафом (а.с. 30-34).
14 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу № 14/11/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 34 зворотна сторона - 41). Цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 42). ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією (а.с. 42 зворотна сторона).
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 14/11/2024 від 14 листопада 2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року у розмірі 25 075 грн 00 коп., з яких 3 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 825 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1 750 грн 00 коп. - заборгованість за штрафом (а.с. 41 зворотна сторона).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідачка не надала суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надала доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Укладення електронного договору про споживчий кредит
Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Суд встановив, що 02 квітня 2024 року відповідачка у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Лінеура Україна» добровільно та усвідомлено подала заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідачки на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Лінеура Україна» надіслало відповідачці одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 4523010 від 02 квітня 2024 року та додаткового договору від 02 квітня 2024 року до вказаного кредитного договору в електронній формі. Отже, між відповідачкою та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування).
Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідачка отримала проект кредитного договору та додаткового договору до нього з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомилася з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Лінеура Україна», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідачка мала можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість її волевиявлення.
Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачкою та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 4523010 від 02 квітня 2024 року та додатковий договір від 02 квітня 2024 року до вказаного кредитного договору на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжні документи, за якими відповідачці були перераховані кредитні кошти (сума 3?500 грн 00 коп.) на вказаний нею банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідачка отримала обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язана повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки.
Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано копію договору факторингу № 14/11/2024 від 14 листопада 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та копію витягу з реєстру боржників до вказаного Договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що вказаний договір факторингу визнаний недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 4523010 від 02 квітня 2024 року до відповідачки.
Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).
Звертаючись із позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» просило суд стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року у розмірі 25 075 грн 00 коп., з яких 3 500 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 19 825 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками та 1 750 грн 00 коп. - заборгованість за штрафом.
Відповідачкою фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 3 500 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» матеріали справи не містять.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується із умовами кредитного договору, в ньому встановлено розмір основного боргу, а також розмір відсотків, які нараховані відповідно до умов кредитного договору та в період дії такого кредитного договору - з 02 квітня 2024 року по 14 листопада 2024 року включно.
Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та/або її відсутності.
Щодо вимоги про стягнення штрафу.
Водночас пред`являючи вимоги про погашення кредиту позивач просить окрім заборгованості за основною сумою боргу та процентами стягнути з відповідачки 1 750 грн 00 коп. штрафу.
Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині стягнення штрафу, суд ураховує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечувати виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків, саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому, це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Відповідно до п. 6.4. кредитного договору № 4523010 від 02 квітня 2024 року сторони погодили, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нараховувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
Водночас відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
За таких обставин позов в частині стягнення з відповідачки 1 750 грн 00 коп. штрафу задоволення не відповідає.
З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 23 325 грн 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 500 грн 60 коп. та заборгованості по процентам в розмірі 19 825 грн 00 коп. В іншій частині, а саме стягненні 1 750 грн 00 коп штрафу, позов задоволенню не підлягає.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 45 зворотна сторона-47).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025 (а.с. 47); копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 45 зворотна сторона); копію акту наданих послуг за № 161 від 08.10.2025 до договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 46); детальний опис наданих послуг до акту № 161 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 46 зворотна сторона).
За обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи в суді позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» надавалася професійна правова допомога адвокатом Усенко М.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. З вказаних вище наданих адвокатом документів слідує, що предметом наданої правничої допомоги є: надання консультацій; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції; складення та подання до суду позовної заяви.
Враховуючи викладене вище, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмета спору та обсягу фактично наданих послуг, суд вважає, що заявлені витрати є співмірними, обґрунтованими і пропорційними обсягу здійсненої роботи та наданої послуги.
Водночас витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, зважаючи на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги позивача задоволені частково на суму 23 325 грн 00 коп і ця сума від суми позову (25 075 грн 00 коп) складає 93,02 %, а тому з відповідачки до стягнення підлягає 7 441 грн 60 коп витрат на професійну правничу допомогу (93,02 % від 8 000 грн 00 коп). Решту витрат на професійну правничу допомогу в сумі 558 грн 40 коп слід залишити за позивачем.
Щодо судового збору
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?422,40 грн, що підтверджується платіжним документом від 14.10.2025 (а.с. 5).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вказане з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2253 грн 31 коп., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (93,02 %). Решту судового збору в сумі 169 грн 09 коп. слід залишити за позивачем.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 4523010 від 02 квітня 2024 року у розмірі 23 325 (двадцять три тисячі триста двадцять п`ять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 2 253 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) грн 31 коп. судового збору та 7 441 (сім тисяч чотириста сорок одну) гривню 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 79029, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заочне рішення складено та підписано суддею 17.11.2025.

Суддя