Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7044/25
Номер провадження2/711/3185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

представника позивача адвоката Драчука С.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Драчук Сергій Вячеславович, через підсистему «Електронний суд», звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини (вхідний №30771, а.с.1-4).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27 вересня 2014 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за №10.

Перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, сторони не проживають разом однією сім`єю, починаючи з 20.06.2025; дитина проживає разом з матір`ю.

Також позивач у позові зазначає, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2025, що ухвалене в цивільній справі №711/3153/25.

Незважаючи на те, що відповідач зобов`язувався брати участь в утриманні дитини, однак матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ураховуючи, що малолітній син сторін проживає разом з позивачем та між сторонами не досягнуто домовленості щодо його утримання, тому, на переконання позивача, вона має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Обгрунтовуючи розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача, то позивач зазначає про таке.

У грудні 2024 року дитина почала скаржитись на біль у коліні, почав кульгавити. У січні 2025 року провели ряд обстежень: УЗД колін, МРТ кульшових суглобів. У кінці січня 2025 року дитині поставили діагноз: хвороба Легг-Кальве-Пертеса (осте хондрит головки стегнової кістки).

Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, хвороба сина є дуже тяжкою і не дає можливості дитині самостійно себе обслуговувати, забезпечувати самостійно елементарні життєві потреби. Дитина потребує догляду, такий догляд йому забезпечує позивач з якою син постійно проживає. Позивач працює, проте її доходів не достатньо для забезпечення потреб сина, який потребує постійного стороннього догляду та має відповідні потреби у реабілітації. Позивач витратила багато коштів на діагностику хвороби, операцію та реабілітацію. Відповідач жодним чином не приймав участі в цьому.

У зв`язку з цим позивач у позові зазначає, що для утримання сина ОСОБА_4 потрібні кошти близько 20000,00 грн на місяць. Зокрема, на репетитора для навчання потрібно витрачати близько 5000 грн в місяць, на ліки близько 6000 грн на місяць, на реабілітацію 5000 грн, на діагностику хвороби 3000 грн, на харчування та одяг дитині близько 8000 грн так як він потребує спеціального харчування після операції, для повернення позики отриманої на лікування дитини.

Проте, як стверджує позивач, такий рівень вона одна не має змоги забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, має неофіційні доходи від здачі в оренду нерухомого майна, тому, на думку позивача, зможе сплачувати аліменти в твердій сумі на рівні 15000,00 грн в місяць.

Підсумовуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 01 жовтня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.30-31).

12 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого зазначає про те, що слід визначити розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 2500 грн щомісячно (вхідний №36576 від 16.09.2025, а.с.56-62).

Заперечення проти розміру аліментів, що заявлений до стягнення позивачем, відповідач обгрунтовує тим, що розмір аліментів в сумі 15000 грн є безпідставним і необгрунтованим, позивач надає недостовірну інформацію і спирається на недоведені і нічим не підтверджені дані.

Відповідач відразу звертає увагу суду на те, що між батьками не досягнуто домовленості щодо того з ким краще проживати дитині. Це питання має вирішуватись в тому числі із залученням органу опіки та піклування. У цьому контексті відповідач у відзиві зазначає, що саме з ним син провів перші роки свого життя в той час як позивач займалася задоволенням своїх матеріальних потреб, заробляючи гроші.

Відповідач також зазначає, що він не працює з самого народження сина і всебічно сприяв його формуванню та розвитку. Зокрема, для того щоб дитина росла в екологічно чистому місці, саме відповідач ініціював переїзд з квартири в м. Черкаси у приватний будинок у с. Свидівок, що знаходиться у лісі поруч з річкою.

В означений період часу, як стверджує відповідач у відзиві, саме він займався вихованням сина, його оздоровленням та навчанням, що у наслідку привело до гарних результатів: дитина росла здорова, розумна та добре вихована.

Водночас у відзиві відповідач констатує, що після того як дитина почала проживати з матір`ю, у сина з`явилися серйозні проблеми зі здоров`ям.

Щодо заперечень проти тверджень позивача про не надання допомоги сину, то відповідач у відзиві заперечує означений факт, зазначаючи про те, що він надавав потрібну допомогу і у догляді за сином і у придбанні милиць та інвалідного візочка власним коштом, який з м. Кривий Ріг привіз батько відповідача ОСОБА_5 .

Також відповідач у відзиві зазначає, що на даний час він не має доходів, в тому числі і неофіційних, а останній дохід він мав у липні 2024 року від здачі крові у ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма». Будинок у с. Свидівок, в якому сторони проживали, був придбаний виключно ОСОБА_6 у 2017 році. Крім того, спільно придбаний з позивачем автомобіль марки Tesla Model Y, д.н.з НОМЕР_1 , вартістю 1 048300 грн остання продала, а половину коштів від реалізації означеного автомобіля відповідачу досі не повернула.

Відповідач у відзиві зазначає, що хоч він і є власником двох квартир у м.Черкаси, однак прибутку від здачі їх в оренду він не отримує. Як стверджує відповідач у мотивувальні частині відзиву, він власне живе у с. Свидівок останні 12 дванадцять років за рахунок ведення домашнього господарства та особистих заощаджень.

Крім того відповідач зазначає, що він має непрацездатних батьків пенсійного віку та рідну сестру, яка є особою, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01.10.2025 розгляд справи був відкладений до 11 год 00 хв 31 жовтня 2025 року (а.с.89-91).

06 жовтня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Драчуком С.В. подана до суду відповідь на відзив (вхідний №39586/25, а.с.99-101), у мотивувальній частині якої наведено спростування тверджень відповідача, що викладені ним у відзиві на позовну заяву. Зокрема, представник позивача зазначає, що твердження про заборону відповідачу бачитись із сином не відповідає дійсності як і не відповідають дійсності твердження відповідача про те, що позивач обрала роботу, а не дитину, та те, що відповідач приймав участь у лікуванні дитини.

Також представник позивача наводить у відповіді на відзив аргументи, що сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреб у наданні матеріальної допомоги. У зв`язку з викладеним представник позивача зазначає, що факт перебування непрацездатних батьків на утримані відповідача жодними доказами не підтверджується.

Крім того у відповіді на відзив представник позивача зазначає, що на сьогодні 6000 грн це сума аліментів на утримання дитини, що немає особливих умов догляду, однак у конкретній ситуації син сторін особлива дитина, яка потребує набагато більше як моральних, так і матеріальних витрат.

Підсумовуючи викладене, представник позивача просить суд приєднати відповідь на відзив до матеріалів справи та врахувати під час ухвалення судового рішення.

27 жовтня 2025 року відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, у прохальній частині яких цей учасник справи просить суд приєднати заперечення до матеріалів справи та врахувати під час ухвалення судового рішення (вхідний №43082/25, а.с.118-119).

У мотивувальній частині заперечення на відповідь на відзив відповідач акцентує увагу суду на тому, що у відзиві на позовну заяву ним не наводилися аргументи щодо заборони бачитися з сином зі сторони позивача; також заперечення сторони позивача про те, що відповідач не приймав участі у лікуванні та реабілітації дитини теж не відповідає дійсності.

Крім того відповідач у запереченні на відповідь на відзив зазначає про те, що докази перебування батьків на його утриманні ним не надавалися, оскільки у сім`ї відповідача прийнято допомагати один одному хто чим може.

30 жовтня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Драчук С.В. подав додаткові пояснення, в яких зазначив доводи, що на переконання цього учасника справи, спростовують твердження відповідача, викладені у відповіді на відзив (вхідний №43832/25, а.с.123-126).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.10.2025 розгляд справи був відкладений до 16 год 20 хв 06 листопада 2025 року (а.с.130-132).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Драчук С.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві та у інших заявах по суті спору. Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, а також у інших заявах по суті справи. Додатково пояснив, що сума в розмірі 2500 грн, що зазначена ним у прохальній частині відзиву на позов, то не є сумою аліментів, що визнається відповідачем, а є сумою коштів, які він готовий отримувати від позивача за умови, що син проживатиме з ним. Також суду повідомив, що наразі син перебуває на канікулах та проживає разом з ним у с. Свидівок. Відповідач тривалий час не працює; його доходом є ведення домашнього господарства та особисті заощадження.

06 листопада 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 30 хв 12 листопада 2025 року (а.с.136-137).

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції як представника позивача, так і безпосередньо відповідача висловлені як письмово в заявах по суті спору, так і під час проголошення учасниками справи вступних слів, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_1 27 вересня 2014 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №10, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.06.2025, що ухвалено за результатами розгляду цивільної справи №711/3153/25 (а.с.7, 14-17).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.06.2025 у справі №711/3153/25 законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 15 липня 2025 року (реєстраційний номер рішення: 128039505).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 27.09.2014 до 15.07.2025, встановлена рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.06.2025 у справі №711/3153/25, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/7044/25.

Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 06 квітня 2017 року Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Із копії консультативного висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 27.01.2025 суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: юнацький остеохондроз голівки обох стегнових кісток (хвороба Пертеса), праворуч І ст., ліворуч ІІ-ІІІ ст. У зв`язку з цим, дитині рекомендовано нагляд ортопедом поліклініки за місцем проживання, ЛФК, фіксація нижніх кінцівок у відвідних шинах з внутрішньою ротацією обох стегон, виключення фізичних навантажень на нижні кінцівки, пересування на візку, організація шкільних занять вдома на 5 місяців, а також огляд ортопедом КНП «ЧОДЛ ЧОР» через 6 місяців (а.с.12).

Із висновку (довідки) ЛКК №96 від 06.02.2025, що підготовлений Комунальним некомерційним підприємством «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у лікаря ортопеда-травматолога КНП «ТЧМЛ ШВД» у зв`язку зі встановленням йому діагнозу: хвороба Пертеса обох стегнових кісток. Праворуч 1 ст., ліворуч 3 ст. (а.с.13).

Також у судовому засіданні була досліджена копія медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №87 від 23.06.2025, зі змісту якого суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має захворювання, що відповідає розділу VI, пункту 2, підпункту 2,19 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516. Крім того, з означеного засобу доказування суд встановив, що медичний висновок чинний до 01 липня 2030 року (а.с.11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.07.2025 за №437057806 суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 є власником таких об`єктів нерухомого майна як: 1) земельної ділянки площею 0,1448 га, кадастровий номер: :04:002:0578, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, що набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №2-955 від 01.07.2014, який посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори; 2) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 33,5 кв.м і житловою 16,7 кв.м, що була набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №1018 від 03.06.2014, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В.; 3) квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 68,7 кв.м і житловою 37,5 кв.м., що була набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №998 від 12.10.2012, який посвідчений приватним нотаріусом Левицькою Р.В. (а.с.43 зворот - 44).

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації.

Із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.09.2025, за період з січня 2022 року до липня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 в означений період в часі мав такі доходи: жовтень 2023 року страхові виплати за договором від ТДВ «СК «Кворум» в сумі 1666,67 грн, липень 2024 року ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма» з сумі 495,32 грн (а.с.64).

Також у судовому засіданні був досліджений витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92227584 від 18.07.2017, зі змісту якого суд встановив, що житловий будинко АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №1-1945, що посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. (а.с.66).

Із копії свідоцтва про право власності від 22.12.2003, що видане Придніпровським райвиконкомом, суд встановив, що власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_5 (а.с.68).

Із копій пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.02.2006, яким документована ОСОБА_6 , посвідчення серії НОМЕР_4 від 22.09.2004, яким документований ОСОБА_5 , та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 від 11.12.2013, яким документована ОСОБА_1 , суд встановив, що рідні та близькі відповідача (мати, батько та рідна сестра) є отримувачами різних видів пенсійного забезпечення (а.с.71, 72).

Крім того в судовому засіданні був досліджений протокол МРТ-дослідження від 24.01.2025 кульшових суглобів у пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким зроблено висновок, що МР-картина асептичного некрозу голівок стегнових кісток справа 0-І ст., зліва ІІ-ІІІ ст. нерізко виражений синовіїт зліва (а.с.103).

Із платіжної інструкції №1.273955669.1 від 22.08.2025 у взаємозв`язку з рахунком-фактурою №6-00000087 від 20.03.2025 суд встановив, що ОСОБА_2 придбала набір імплантатів для корегуючої остеотомії проксимального відділу стегнової кістки педіатричною пластиною (титан) вартістю 56100 грн (а.с.105,106).

Також у судовому засіданні була досліджена довідка адміністрації комунального закладу «Черкаський академічний ліцей «Перспектива» Черкаської обласної ради №184/01-22 від 06.10.2025, зі змісту якого суд встановив, що ОСОБА_2 постійно цікавиться навчанням та поведінкою дитини ОСОБА_3 , підтримує регулярний контакт із класним керівником, відвідує батьківські збори, бере участь у шкільних заходах та сприяє розвитку дитини; батько ОСОБА_1 протягом останніх двох років з`являвся у школі лише декілька разів, протягом останнього місяця почав проявляти більшу активність у питаннях навчання та виховання дитини (а.с.111).

Крім того в судовому засіданні, що відбулося 06.11.2025 суд за клопотанням представника позивача адвоката Драчука С.В. оглянув у судовому засіданні матеріали цивільної справи №711/975/23, провадження в якій було відкрите за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, яка була витребувана з архіву Придніпровського районного суду м. Черкаси згідно ухвали від 01.10.2025 (а.с.93).

Зокрема, в цивільній справі були оглянуті: 1) позовна заява ОСОБА_8 з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів від 08.02.2023, згідно прохальної частини якої позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти, отримані за договором оренди квартири в сумі 27000 грн, а також судові витрати; 2) копію договору оренди квартири від 31 жовтня 201_ року, що містить підписи ОСОБА_1 як орендодавця та ОСОБА_8 як орендаря, предметом якого було те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування квартиру за адресою: АДРЕСА_6 ; термін оренди 4 місяці: з 31.10.2022 до 31.02.2023; розмір орендної плати складає 9000 грн; 3) претензію ОСОБА_8 , що адресована ОСОБА_1 , згідно якої ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_1 повернути гроші за договором оренди квартири в сумі 27000 грн; 4) дублікат квитанції №Р24А435163685D91369 від 31.10.2022, згідно якої ОСОБА_8 перерахував ОСОБА_1 14050 грн, призначення платежу: переказ власних коштів; 5) заяву ОСОБА_8 про залишення позовної заяви без розгляду від 11.05.2023; 6) ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11.05.2023 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26.04.2001 передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З аналізу означених норм матеріального права суд робить висновок, що Сімейним кодексом України на законодавчому рівні закріплений принцип рівності прав та обов`язків батьків, а відповідно брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, а не лише той з батьків з ким проживає дитина.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З аналізу положень ст. 181, 183, 184 СК України суд робить висновок, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Водночас спосіб стягнення аліментів судом визначається виключно за заявою одержувача аліментів, тобто у конкретному випадку позивача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2025 року в справі № 756/572/23 (провадження № 61-6357св24) вказав, що законодавець визначив аліменти як синонім утримання дитини або одного з подружжя. Матеріальним вираженням форми такого утримання є гроші або натура.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 того ж Кодексу, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу, а малолітній син ОСОБА_9 , який має статус дитини-інваліда віком до 18 років, вочевидь потребує такої допомоги зі сторони батька.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн.

Водночас, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 181 та ст. 182 СК України, аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі, яка повинна бути необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини. Суд враховує, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 15000 грн на місяць у понад чотири рази перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні малолітньої дитини, взаємний обов`язок батьків щодо її утримання, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, зокрема, статус дитини-інваліда до 18 років, що встановлений малолітньому ОСОБА_3 , вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно та до повноліття дитини.

Щодо тверджень позивача про те, що для утримання сина ОСОБА_4 щомісячно потрібні кошти в сумі близько 20000 грн, то суд відхиляє їх з огляду на таке.

Частинами 1, 2 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1,2 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.4 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України).

Проте матеріали цивільної справи №711/7044/25 не містять жодного засобу доказування, з дослідження та аналізу яких суд мав можливість встановити дійсність твердження позивача щодо розміру щомісячних витрат, які несе позивач задля утримання малолітнього сина.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд відхиляє твердження позивача, що перебування у власності відповідача об`єктів нерухомості: земельної ділянки в с. Свидівок Черкаського району Черкаської області та двох квартир у м. Черкаси, надає можливість останньому сплачувати щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 15000 грн, з огляду на таке.

Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.07.2025 за №437057806 суд встановив, що відповідач набув у приватну власність об`єкти нерухомого майна у період часу: листопад 2012 року липень 2014 року, тобто у період, що суттєво передує часу звернення позивача до суду з позовом, що є предметом розгляду судом цивільної справи №711/7044/25.

Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих засобів доказування, що підтверджували б той юридичний факт, що відповідач ОСОБА_1 передає в оренду третім особам будь-який з об`єктів нерухомого майна, власником яких він є, а відповідно і отримує дохід, розмір якого надає йому можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 15000 грн.

Означене твердження суду також грунтується на інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.09.2025, за період з січня 2022 року до липня 2025 року, згідно якої відповідач за означений період в часі отримав дохід сукупно в сумі 2 161,99 грн (а.с.64). Матеріали справи №711/7044/25 не містять належних і допустимих доказів, які б спростовували інформацію, що міститься в означеному Державному реєстрі.

Також суд звертає увагу, що сам юридичний факт набуття відповідачем у власність, означених вище об`єктів нерухомого майна, безумовно не свідчить про отримання відповідачем доходу від їх здачі в оренду. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходу від реалізації повноважень власника означеного нерухомого майна, в тому числі і у спосіб передання його в оренду третім особам.

Матеріали цивільної справи №711/975/23, що були витребувані судом у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача адвоката Драчука С.В., та оглянуті в судовому засіданні, що відбулося 06.11.2025, також не підтверджують юридичний факт передання відповідачем в оренду об`єкту нерухомості та отримання у зв`язку з цим доходу, оскільки позовна заява, що стала підставою для відкриття провадження в означеній цивільній справі, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси була залишена без розгляду. Крім того означені події мали місце у 2022-2023 рр, тобто у час, коли сторони проживали однією сім`єю, перебуваючи в шлюбі. Належних і допустимих доказів тому, що після розірвання шлюбу між сторонами та проживання позивача разом із сином окремо від відповідача останній отримує дохід від передачі в оренду будь-якого майна, в тому числі і нерухомого, матеріали справи не містять. Що стосується обгрунтування позовних вимог з призми того, що позивач витрачає кошти на лікування та реабілітацію дитини, що пов`язана із тяжким захворюванням, то суд відхиляє їх, оскільки такі захворювання не охоплюються аліментними правовідносинами, яким притаманні щоденні (повсякденні) витрати, а можуть бути предметом додаткових витрат на утримання дитини в порядку, передбаченому ст.185 СК України.

Водночас суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутності підстав для стягнення аліментів, оскільки наразі син перебуває на канікулах і проживає разом з ним, а відповідно він несе витрати щодо утримання сина, оскільки як встановлено судом, між сторонами конклюдентними діями досягнуто усної домовленості про проживання дитини разом з позивачем. Водночас, незалежно від сплати аліментів, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що тимчасове (на період канікул) проживання дитини з батьком жодним чином не впливає на право матері, з якою постійно дитини проживає, на право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Щодо заперечень відповідача проти задоволення позову з призми того, що необхідно визначити насамперед місце проживання дитини, то суд відхиляє їх, оскільки предметом позову є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не визначення місця проживання дитини. Відповідач не скористався своїм процесуальним право пред`явити зустрічний позов про визначення місця проживання дитини або подати означений позов окремо від розгляду даної справи, або надати засоби доказування щодо визначення місця проживання дитини саме з ним, зокрема, рішення компетентного органу опіки та піклування.

Також суд відхиляє заперечення відповідача щодо неможливості ним сплати аліментів на утримання дитини, оскільки він немає доходу, тривалий час не працює, живе за рахунок підсобного господарства та власних заощаджень, з огляду на те, що належних і допустимих доказів щодо протипоказань до роботи відповідачу останнім як учасником процесу суду не надано. У цьому контексті суд враховує, що відповідач є працездатного віку, будь-яких засобів доказування об`єктивних перешкод для працевлаштування відповідач суду не надав як і не надав доказів перебування на його утриманні інших малолітніх/неповнолітніх дітей (дитини) та/або батьків, а також має у власності декілька об`єктів житлової нерухомості в м. Черкаси сукупною площею понад 100 кв.м., реалізувавши правомочності власника щодо яких, має можливість отримувати дохід.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що відповідач з метою належного виконання батьківських обов`язків має об`єктивну можливість сплачувати щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 5000 грн у рахунок сплати аліментів.

Одночасно суд зазначає, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд звертає увагу учасників справи, що означеною нормою матеріального права безальтернативно визначений початок сплати аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У зв`язку з означеними положеннями матеріального права, аліменти із відповідача слід стягувати, починаючи з 31 липня 2025 року, тобто від дня пред`явлення ОСОБА_2 позову до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання витрат на оплату судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, а позовна заява подана в електронній формі, тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), а саме: 968 гривень 96 копійок (3028 грн х 0,4 = 1211,20 грн; 1211,20 грн х 0,8 = 968,96 грн).

Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 31 липня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, до негайного виконання.

У іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 12 листопада 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Головуючий: О. В. Петренко