Справа № 713/2677/25
Провадження №2/713/907/25
РІШЕННЯ

іменем України

13.11.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляков О. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

У позові вказував, що 29.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №196690500 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5J9Z4. За умовами кредитного договору, відповідачка отримала кредит у розмірі 22000,00 грн.

Відповідачка зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно договору.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 та в подальшому додаткові угоди, відповідно до умов яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року.

08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року.

Станом на час подання позову заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року становить 106712,27 грн, з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84713,72 грн - заборгованість за відсотками.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року в сумі 106712,27 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень.

У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують.

Надіслав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якій зазначив, що у договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру позивач належним чином довів факт переходу права вимоги.

Таким чином твердження відповідачки на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу є нікчемними.

Під час укладення договору відповідачка ознайомилася з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує її законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, про що свідчать її підписи та згода на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії.

Відповідачка не відмовлялася від одержання кредиту, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, не зверталася за додатковим роз`ясненням положень договору, тобто не скористалася цим своїм правом.

Уклавши договір, позичальник підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього.

Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору.

Просив позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

Представник відповідачки адвокат Калінін С.К. надіслав через систему «Електронний суд» відзив на позов, у якому зазначив, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмірі заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору.

Представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідача чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, сторона відповідача вважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п.1.3 кредитного договору не відбулася.

Позивачем не надано доказів, що кредитор виконував вимогу п.1.9. договору та відповідач був проінформований через особистий кабінет про оновлений Графік розрахунків на період продовження строку надання Кредиту, з відповідним коригуванням Терміну платежу.

З наданих представником позивача розрахунків установлено, що за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відсотки нараховані за період поза межами строку кредитування.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України відповідачу не нараховувалось.

Позивач не заявляв до стягнення з відповідача неустойку в порядку, установленому ч.2 ст.625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року, а нарахував їх в якості відсотків за користування кредитом у порядку, встановленому ст.1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти.

З огляду на те, що ОСОБА_1 сплачено на користь первісного позикодавця всього 14547,00 грн, у відповідачки перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» існує заборгованість за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року в сумі 9895,00 грн (24442,00 грн - 14 547,00 грн).

Умови п.1.7 договору №196690500 від 29.01.2021 року щодо автоматичної пролонгації договору суперечать положенням абз.2 ч.7 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» і не можуть застосовуватися та не можуть бути підставою для стягнення відсотків у період автоматичної пролонгації договору, адже додаткового договору про продовження строку користування кредитом сторонами не укладалося.

Також визначений позивачем розмір заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 84713,72 грн, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Вважає, що розмір відсотків необхідно зменшити до 2442,00 грн, і саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Враховуючи внесені позичальником кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, загальний розмір заборгованості повинен становити 9895,00 грн (24442,00 грн - 14547,00 грн).

Продовження сторонами строку дії договору №28/1118-01 від 28.11.2018 року внаслідок укладення додаткових угод та укладення у подальшому Реєстру з прав вимог №144 від 27.07.2021 року до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 28.11.2018 року у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 29.01.2021 року.

Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому вважає, що у зв`язку з цією обставиною позивачем також не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс».

Так само, договір факторингу №05/0820-01, за яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», був укладений 05.08.2020 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , оскільки кредитний договір №196690500 був укладений 29.01.2021 року, відтак у ТОВ «Таліон Плюс» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на підставі договору факторингу від 05.08.2020 року.

Продовження сторонами строку дії договору №05/0820-01 від 05.08.2020 року внаслідок укладення додаткових угод та Реєстру з прав вимог № 9 від 30.05.2023 року до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 05.08.2020 року у ТОВ «Таліон Плюс» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 29.01.2021 року.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 не набуло, таке право не було передане ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 року.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати до ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 21.04.2021 року між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Вважають, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

За таких обставин необхідно зробити висновок, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором.

Враховуючи вищевикладене, є відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зазначив, що з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже є значно завищеним, а отже не справедливим.

Просив розглядати справу без участі сторони відповідача, відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнути з позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2025 року витребувано з АТ «Ощадбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, 01001: 1. Інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжна картка НОМЕР_2 ; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки НОМЕР_2 у період з 29.01.2021 року до 03.02.2021 року у сумі 22000,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_3 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

2. У разі підтвердження зарахування коштів ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на картковий рахунок - маска карти НОМЕР_2 , за період з 29.01.2021 року до 03.02.2021 року у сумі 22000,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); повного номера рахунка маска картки НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

3. У випадку, якщо номер телефону НОМЕР_3 не знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за платіжною карткою маска картки НОМЕР_2 , витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) (клієнта банку) за платіжною карткою маска картки НОМЕР_2 .

4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти НОМЕР_2 не належить позичальнику - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска карти НОМЕР_2 .

Ухвала виконана 18.09.2025 року.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідачки, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає задоволенню з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази:

копію платіжного доручення №926327e8-a9ed-4d45-a017-214c1e53bbb5 від 29.01.2021 року, згідно якого 29.01.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проведено переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року у сумі 22 000,00 грн;

копію довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 05.06.2023 року, згідно якої 29.01.2021 року ОСОБА_1 підписала одноразовим ідентифікатором MNV5J9Z4 кредитний договір №196690500 за умовами якого: сума кредиту - 22000,00 грн; строк кредитування - 30 днів; процентна ставка - 1,7% в день;

копію заявки на отримання грошових коштів в кредит від 29.01.2021 року, у якій наявна інформація про особу ОСОБА_1 ;

копію договору №196690500, укладеного 29.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 22 000,00 грн, строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1,7% на день. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5J9Z4;

копії договору факторингу №28/1118-01, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з додатковими угодами №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року до вказаного договору та витягу з реєстру прав вимоги №144 від 27.07.2021 року, за умовами яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року у сумі 78 883,92 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 56 885,37 грн - заборгованість за відсотками;

копії договору факторингу №05/0820-01, укладеного 05.08.2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди №2 від 03.08.2021 року, додаткової угоди №3 від 30.12.2022 року, витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року та платіжної інструкції №4097 від 30.05.2023 року, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року у сумі 106 712,27 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84 713,72 грн - заборгованість за відсотками;

копії договору факторингу №08/07/25-Е, укладеного 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», витягу з реєстру боржників від 08.07.2025 року, акту прийому-передачі реєстру боржників від 08.07.2025 року, платіжних інструкцій №297 від 17.07.2025 року, №316 від 12.08.2025 року та №319 від 13.08.2025 року, за умовами яких ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» належне йому право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року у сумі 106 712,27 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84 713,72 грн - заборгованість за відсотками;

розрахунок заборгованості за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 27.07.2021 року становила 71430,92 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 56885,37 грн - заборгованість за відсотками;

розрахунок заборгованості за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Таліон Плюс» станом на 30.05.2023 року становила 106712,27 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84713,72 грн - заборгованість за відсотками;

копію виписки за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 31.07.2025 року становила 106712,27 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84713,72 грн - заборгованість за відсотками.

З витребуваної за клопотання представника позивача у АТ «Ощадбанк» інформації за №46/12-11/120679/2025/БТ від 18.09.2025 року вбачається, що: на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в банку відкрито рахунок № НОМЕР_4 до якого емітовано карту № НОМЕР_5 .

Додатково надали меморіальний ордер № від 01.02.2021 року про зарахування на рахунок № НОМЕР_4 коштів у сумі 22000,00 гривень.

Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС» з даним позовом до суду.

На підтвердження заперечень проти позовних вимог відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Калінін С.К. доказів суду не надали.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору.

У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

29.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №196690500 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5J9Z4, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 22000,00 грн, строком на 30 днів та зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1,7% на день;

згідно платіжного доручення №926327e8-a9ed-4d45-a017-214c1e53bbb5 від 29.01.2021 року та витребуваної з АТ «Ощадбанк» інформації - 29.01.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проведено переказ коштів у сумі 22000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_4 до якого емітовано карту № НОМЕР_5 за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року;

факту укладення кредитного договору та отримання коштів відповідачка ОСОБА_1 не заперечує та не оспорює;

ОСОБА_1 не виконувала умови кредитного договору №196690500 від 29.01.2021 року, внаслідок чого станом на 31.07.2025 року заборгованість становила 106 712,27 грн з яких: 21998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84 713,72 грн - заборгованість за відсотками;

на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками, №05/0820-01 від 05.08.2020 року з додатками та договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 року з додатками ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статусу кредитора по кредитному договору №196690500 від 29.01.2021 року, укладеному між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 106 712,27 грн з яких: 21 998,55 грн - заборгованість по тілу кредиту; 84 713,72 грн - заборгованість за відсотками.

Суд визнає неспроможними та до уваги не приймає викладені у відзиві на позов доводи представника відповідачки про безпідставність нарахування відсотків та незаконність переходу права вимоги за кредитним договором, оскільки вони повністю спростовані наданими представником позивача та безпосередньо дослідженими судом доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції №21866 від 25.08.2025 року, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,00 гривень.

Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані:

зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7000,00 грн, з них: вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн;

копію договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 11.08.2025 року, укладеного між АБ «Соломко та Партнери» в особі керуючого Соломко О.В. та ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О. та додаткової угоди №0 до вказаного договору від 11.08.2025 року, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором по справі за позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року;

акт прийому-передачі наданих послуг від 22.08.2025 року до договору про надання правничої допомоги №11/08/25-01 від 22.08.2025 року, підписаний керуючим АБ «Соломко та Партнери» Соломко О. та директором ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляковим О., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 7000,00 грн, з яких: складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн;

копію довіреності ТОВ «ФК «ЕЙС» на ім`я адвоката Соломко О.В. від 11.08.2025 року.

Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом Соломко О.В. роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №196690500 від 29.01.2021 року в розмірі 106712,27 грн (сто шість тисяч сімсот дванадцять гривень 27 коп.), з яких:

21998,55 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 55 коп.) - заборгованість по тілу кредиту;

84713,72 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот тринадцять гривень 72 коп.) - заборгованість за відсотками,

а також:

2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) - судових витрат по сплаті судового збору;

3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.) - судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», юридична адреса: вул. Алматинська, 8, офіс 310 а, м. Київ, .

Відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК