Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/857/25

07 листопада 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Чорній К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , що важався колгоспним двором, головою якого був її батько ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина. На ім`я позивачки батько залишив заповіт.

З метою оформлення спадкових прав після померлого батька ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до нотаріальної контори.

Постановою від 17 червня 2025 року нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що право власності на жилий будинок відповідно до свідоцтва від 03 січня 1992 року, що було видане на підставі рішення виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів №178 від 03.01.1992 року на членів клогоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 . Цим свідоцтвом коло інших співвласників майна, а також розмір належних їм часток у спільному майні не визначено. Тому нотаріус не змогла встановити дісних співвласників та їх частки у домоволодінні.

Вказує, що фактично, станом на 15 квітня 1991 року в господарстві ОСОБА_5 було зереєстровано семеро осіб, однак членами колгоспного двору в дійсності були лише батько ОСОБА_5 та матір ОСОБА_6 , які працювали у колгоспі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були членами колгоспного двору і на майно колишнього колгоспного двору не претендують, про що у нотаріальному порядку оформили у межах спадкової справи відповідні заяви. ОСОБА_7 помер. Таким чином, просила визнати за нею право власності на ціле домоволодіння, яке успадкувала після смерті матері та батька.

У ході підготовчого судового засідання до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , крім третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про участь яких заявила позивачка, залучено у якості третьої особи ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які, як дочка та дружина є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 .

В судове засідання позивачка та представник позивача не з`явились, подали заяву у якій позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача (Богородчанської селищної ради) в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності. При вирішенні спору поклався на розсуд суду. Будь-яких запречень з приводу заявлених вимог не висловив.

Треті особи, які не заявили самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви, відповідно до яких не заперечили проти того, щоб право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 було визнано за їхньою сестрою ОСОБА_1 .

Треті особи, які не заявили самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви у яких заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вважають обгрунтованими та не заперечували з приводу їх задоволення. Вказали, що жодних претензій до майна колишнього колгоспного двору, як спадкоємці ОСОБА_7 , не мають.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Згідно свідоцтва про право власності від 03 січня 1992 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів №178 від 03.01.1992 року встановлено, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29 т.1).

Згідно довідки виданої 06 серпня 2025 року Горохолинським старостинським округом, згідно записів погосподарської книги №9 за 1991-1995рр., домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 до 1991 року належало до суспільної групи колгоспного двору. У даному господарствів станом на 01.01.1991 року були прописані ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова колгоспного двору, ОСОБА_6 (дружина), померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 (теща), померла у 1992 році, ОСОБА_7 (син), помер у 2006 році, ОСОБА_2 (син), ОСОБА_1 (донька) та ОСОБА_3 (син).

Згідно актового запису про смерть №15 від 19.03.1992 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 200 т.1). Після смерті ОСОБА_9 , її частка у майні за правилами ст.529, 549 ЦК УРСР (який діяв до 2004 року) була прийнята та перейшла до спадкоємця за законом - доньки ОСОБА_6 , яка своїх спадкових прав у встановленому порядку не оформила.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 09.07.2020 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19 т.1) і залишив на ім`я позивачки ОСОБА_1 заповіт, посвідчений секретарем Горохолинської сілької ради №21 від 15.11.2017р. (а.с.24 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 26.09.2024 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишила на ім`я позивачки ОСОБА_10 заповіт, посвідчений секретарем Горохолинської сілької ради №17 від 08.08.2016р. (а.с.25 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого 23 травня 2006 року ОСОБА_7 , який вибув із господарства ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 242 т.1). Після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщина була прийнята дружини ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Любінець О.П., зареєстровано в реєстрі №96/2020, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 , яка оформила спадщину та отримала свідоцтво на право спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 0,1113 га., кадастровий номер :01:003:0218, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Любінець О.П. від 17 червня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння у зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на жилий будинок від 03 січня 1992 року, що видане на підставі рішення виконавчого комітету Богородчанської районної ради народних депутатів №178 від 03.01.1992 року членам колгоспного довру, головою якого був ОСОБА_5 , а це не дає можливості визначити інших співвласників та розмір належних їм часток у спільному майні, в тому числі частки належної померлому ОСОБА_5 .

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просила визнати за нею право власності на усе домоволодіння, оскільки доводить, що у законний спосіб успадкувала частку, яка належала покійному батькові та матері, а інші члени сім`ї не відносились до членів колгоспного двору, попри те, що проживали у будинку.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на належній йому присадибній ділянці, житловий будинок, продуктивну худобу, птицю, дрібний сілськогосподарський інвентар. Крім того, колгоспому двору належать передані у його власність членами двору їх трудові доходи від участі в суспільному господарстві колгоспу чи інше передане ними у власність колгоспного двору майно, а також предмети домашнього вжитку і осбистого користування, придбані на спільні кошти. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір та членами цього двору були: ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , голова колгоспного двору, ОСОБА_6 (дружина), померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 (теща), померла у 1992 році, а також неповнолітня станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 (донька).

Водночас ОСОБА_2 , 1968 р.н., працезданий син голови двору, який в колгоспі не працював і не був членом колгоспу "Дружба" (с.Горохолина) та ОСОБА_7 , працездатний син, який у 1990 році відпрацював лише 132 людинодні за рік і у вересні 1991 року вибув із господарства, через недовгочасне його перебування у складі двору та незначну участь працею чи коштами в господарстві двору також не набув права на майно колишнього колгоспного двору.

ОСОБА_3 у поданій суду заяві також заявив, що ніколи в колгоспі не працював, участі у суспільному виробництві колгоспу не брав, після закінчення 9 класів вибув з господарства батьків і не претендував на частку у майні колгоспного двору.

Таким чином, виходячи із рівності часток встановлених членів колгоспного двору, суд вважає, що частки у майні двору розподілились по 1/4 між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

За правилами ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності у випадку відсутності у нього документа, який засвідчує його право власності.

Беручи до уваги наведені вище обставини справи та те, що позивачкою ОСОБА_1 не було оформлено право власності на належну їй частину в майні двору, а також те, що вона позбавлена в позасудовому порядку можливості оформити такі права, то суд дійшов висновку, що за позивачко необхідно визнати право власності на 1/4 частину у майні колишнього колгоспного двору, яка визначена судом вище та належала їй особисто, як члену колгоспного двору.

Вирішуючи також вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд встановив наступне.

Спадкові правовідносини регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З встановлених судом обставин справи відомо, що після смерті ОСОБА_9 (одного із членів колгоспного двору), яка померла у 1992 році, її 1/4 частка у майні перейшла до єдиного спадкоємця за законом - доньки ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його 1/4 частка майна в колгоспному дворі перейшла до спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 належні їй 2/4 частки майна в колгоспному дворі також перейшли до спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 .

Так висновки суду зроблені також із урахуванням задекларованих в ході судового розгляду позицій інших членів сім`ї. Зокрема ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнали позовні вимоги сестри у повному обсязі, така їх позиція не суперечать закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Таку ж позицію у поданих суду заявах засвідчили і спадкоємці поційного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Враховуючи, те що усі залучені до розгляду справи особи, не заявили самостійних вимог на предмет спору і не заперечили, щоб право власності на домоволодіння, яке до 1991 року належало до майна колгспного двору, було визнано за позивачкою, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 враховуючи той факт, що позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на успадковане нерухоме майно у нотаріальному порядку.

Відповідно до довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 16 травня 2025 року №142 домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 03 січня 1992 року (момент здійснення реєстрації права власності) складалося з житловий будинок (літ А), загальною площею 80,0 кв.м; літня кухня (літ Б), загальною площею 49,5 кв.м; сарай (літ В), загальною площею 35,5 кв.м.; сарай (літ Г), загальною площею 47,3 кв.м.; сарай (літД), загальною площею 13,9 кв.м., вбиральня (літ Е), загальною площею 1,0 кв.м.; ворота №1, огорожа №2; криниця №3; огорожа №4.

Станом на 16 травня 2025 року (час проведення технічної інвентаризації) до складу домоволодіння входило житловий будинок (літ А), загальною площею 78,3 кв.м; літня кухня (літ Б), загальною площею 49,5 кв.м; сарай (літ В), загальною площею 35,5 кв.м.; сарай (літ Г), загальною площею 47,3 кв.м.; сарай (літД), загальною площею 13,9 кв.м., вбиральня (літ Е), загальною площею 1,0 кв.м.; ворота №1, огорожа №2; криниця №3; огорожа №4.

Технічні характеристи об"єкта змінились не суттєво, а саме: загальна площа збільшена на 1,7 кв.м., а житлова на 0,3 кв.м. за рахунок заміни опалювальних приладів та внутрішнього перепланування.

Керуючись ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1267 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності в цілому на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Право власності підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Битківський