ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м.Суми

Справа №587/951/24

Номер провадження 22-ц/816/1057/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Мовчаном Романом Анатолійовичем,

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2024 року у складі судді Черних О.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04 лютого 2023 року був укладений кредитний договір № 05741-02/2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інфеструм» та ОСОБА_1 . Відповідно до умов якого, відповідачу було надано кредит в сумі 7000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності та платності. Право вимоги до відповідача за цим договором позивачем було набуто на підставі укладеного 26 вересня 2023 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інфеструм» договору факторингу № 26092023.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, отримані в кредит кошти він не повернув, станом на 26 вересня 2023 року вникла заборгованість в сумі 27100 грн 00 коп., з яких 7000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 20100 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками, яку і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2024 року позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 05742-02/2023 від 04 лютого 2023 року - в сумі 27100 грн 00 коп.

Стягнуто ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повернення сплаченого судового збору 3028 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мовчана Р.А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було надано доказів на підтвердження укладення між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем кредитного договору та отримання останнім кредитних коштів. Вказує на безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Позивачем у визначений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 лютого 223 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05742-02/2023, за умовами кого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 5-8).

Кредитний договір №05742-02/2023 від 04 лютого 2023 року, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №W4537.

Пунктами 1.2, 1.3, 2.3 та 4.3 та договору передбачено, що кредит надається строком на 25 днів, тобто до 28 лютого 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 361,35% річних від суми кредиту в розрахунку 0,99% на добу.

У разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2.5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

У разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та / або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п. 2.3 цього договору продовжуються нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.

28 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року та 09 квітня 2023 року ОСОБА_1 звертався до директора ТОВ «ФК «Інвеструм» заявки на відстрочення зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту (а.с. 11, 12, 13).

26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Інвеструм груп» укладено договір факторингу №26092023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Інфеструм груп» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інфеструм груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 14-16).

Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набула права грошової вимоги до відповідача в розмірі 27100 грн 00 коп., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7000 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 20100 грн 00 коп. (а.с. 17).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань згідно договору, кошти у визначений договором строк повернуті не були. У свою чергу, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги за вказаним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, ОСОБА_1 04 лютого 2023 року підписав договір про надання фінансового кредиту №05742-02/2023, укладений з ТОВ «ФК «Інвеструм».

Твердження відповідача про те, що вказаний кредитний договір ним не укладався колегія суддів вважає непереконливими. Зокрема, у кредитному договорі міститься особиста інформація особи позичальника, а саме: ПІБ, номер ID-картки, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації, що не могла бути відома стороннім особам. Про невідповідність зазначених у договорі особистих даних відповідач у своїх доводах не посилається.

До правоохоронних органів із заявами про вчинення шахрайських дій третіми особами щодо укладення від його імені кредитному договорі відповідач не звертався.

Щодо доказів перерахування кредитних коштів відповідача на суму 7000 грн за договором від 04 лютого 2023 року, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами укладеного з ТОВ «ФК «Інвеструм» договору про надання фінансового кредиту, кредит надавався у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки вказаної клієнтом, а саме: 4149-43хх-хххх5335.

З наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки за договором №б/н за період з 04 лютого 2023 року до 08 лютого 2023 року слідує, що картка НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 04 лютого 2023 року на цей картковий рахунок здійснено зарахування коштів в сумі 7000 грн 00 коп.

Усупереч доводам апеляційної скарги, розмір процентів за користування кредитними коштами погоджено сторонами договору про надання фінансового кредиту від 04 лютого 2023 року.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем спростовано не було.

За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Мовчаном Романом Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 15 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов