Справа № 485/1566/25
Провадження №2/485/694/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя Соловйов О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Снігурівка, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС - АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Третьяк Г. О., звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" (далі - ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ") про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ) є власником земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівської сільська рада Снігурівського району Миколаївської області).

28 травня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райз-Південь" (далі - ТОВ "Райз-Південь) був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, строком на 15 років.

28 грудня 2017 року на підставі додаткової угоди № 3500050 до договору оренди землі від 28 травня 2012 року, укладеної між нею, орендарем ТОВ "Райз-Південь" та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", до останнього перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди на умовах договору оренди, викладених у новій редакції цієї додаткової угоди, строком до 30 грудня 2029 року.

Відповідач ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" умови договору оренди земельної ділянки не виконував, у 2022-2024 роках орендну плату не сплатив, що є систематичним порушенням умов договору та є підставою для його розірвання у відповідності до ст.141 ЗК України.

Посилаючись на викладене, просить розірвати договір оренди земельної ділянки, стягнути з відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки у загальному розмірі 33696,78 грн, а також стягнути судовий збір.

У відзиві на позов, який суд вважав за можливе прийняти, представник відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" Журик А.Л. позов вважав необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що внаслідок збройної агресії російської федерації та тимчасової окупації ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", яке здійснювало діяльність на цій території було позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність у повному обсязі, використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням. За ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України зареєстроване кримінальне провадження №0000075 згідно якого було розграбоване майно підприємства. Крім того, внаслідок бойових дій територія, на якій розташована земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами, що унеможливлює її використання. Таким чином, у відповідача відсутня вина у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022-2024 рік за договором оренди земельної ділянки на підставі ч.6 ст.762 ЦК України, а тому підстави для задоволення позову відсутні (а.с.39-42).

20 серпня 2025 року ТОВ "ЮТС-Агропродукт" звернулося з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 28 травня 2012 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Райз-Південь" (новий орендар "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року за №3500050) номер запису про інше речове право 6123853 від 23 червня 2014 року щодо земельної ділянки із кадастровим номером :07:000:0039.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що спірний договір не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог ст.4-6, 11, 17, 19 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови в державній реєстрації, а також визнання договору недійсним відповідно до вимог закону. Крім того зазначає, що не було проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що є підставою для визнання договору недійсним. Наведені підстави є безумовною підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2025 року зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом об`єднавши їх в одне провадження.

У відзиві на позов представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні зустрічної заяви в повному обсязі, вказавши що усі зазначені істотні умови договору оренди землі наявні в оскаржуваному договорі. Розмір орендної плати встановлено п.9 договору до укладення додаткової угоди від 28 грудня 2017 року та п.4.1 договору в редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року. Розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки встановлено п.5 договору до укладення додаткової угоди від 28 грудня 2017 року та п.4 договору в редакції додаткової угоди від 28 грудня 2017 року. Вважає висновок позивача про відсутність у договорі однієї з істотних умов, що унеможливлює виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, що є підставою для визнання договору недійсним, є безпідставним. Зазначає, що виконання договору, в тому числі в частині проведення розрахунків, не унеможливлювалось жодними факторами, оскільки розмір орендної плати визначено договором оренди землі, а орендна сплата сплачувалась позивачем до 2022 року. Крім того, просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог (а.с. 123-126)

В судове засідання сторони не з"явились.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви просили про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ТОВ "ЮТС - АГРОПРОДУКТ" Журик А.Л. не прибувши у судове засідання також згідно поданої письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, суд прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 127274 від 26 вересня 2008 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039, розташованої на території Снігурівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області (раніше Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (.ас. 12).

На підтвердження зміни прізвища з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_5 " слугує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане 04 квітня 2022 року, з якого вбачається що 04 квітня 2020 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з чоловіком ОСОБА_6 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_5 " (а.с. 11).

28 травня 2012 року ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ) уклала з ТОВ "Райз-Південь" договір оренди земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039, за умовами якого передала земельну ділянку останньому в оренду терміном на 15 років (а.с.13-16).

Згідно Додаткової угоди № 3500050 до Договору оренди землі від 28 травня 2012 року, укладеної 28 грудня 2017 року, ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ), орендар ТОВ "Райз-Південь", новий орендар - ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" узгодили, що орендар відступає новому орендарю право оренди земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039, терміном до 30 грудня 2029 року. Сторони погодили викласти договір оренди від 28 травня 2012 року у новій редакції, викладеній у змісті додаткової угоди (а.с. 17-20).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 436891883 сформованого 25 липня 2025 року, право оренди земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039 зареєстровано за ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на підставі додаткової угоди від 28 грудня 2017 року (а.с. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 4 ст. 373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до цільового призначення.

Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч.5 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.

Положеннями ст.7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки "систематичність", має значення саме несплата орендної плати (висновок Верховного Суду у постанові від 11 липня 2018 року в справі № 484/3687/16).

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди земельної ділянки (у редакції додаткової угоди № 3500050), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14587,36 грн за рік оренди.

Із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (п.4.2. Договору оренди в редакції додаткової угоди № 3500050).

Орендна плата вноситься орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок Орендодавця та/або виплачує через касу Орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДППЗ "Укрпошта" шляхом надіслання на адресу Орендодавця поштових переказів, або в іншій формі. Орендна плата може бути перерахована на користь орендодавця як орендарем, так і за дорученням останнього, третьою особою, що вважається належним виконанням умов даного договору (п.4.5. Договору оренди в редакції додаткової угоди № 3500050).

За положеннями п.12.3, 12.4 Договору оренди (в редакції додаткової угоди № 3500050) дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору у односторонньому порядку є лише випадки визначені законом.

Сторони у п.13.2. Договору оренди (в редакції додаткової угоди № 3500050) узгодили, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка за первісним позовом, звертаючись до суду, зазначила, що порушення її прав відповідачем ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" полягає у систематичній несплаті орендної плати за договором оренди належної їй земельної ділянки у встановлений строк, а саме повної несплати орендної плати за 2022-2024 роки.

Відповідач не заперечив доводів позивача за первісним позовом про те, що орендна плата за період 2022-2024 роки позивачці не сплачувалася. Проте зазначив, що несплата орендної плати сталася виключно через військову агресію Російської Федерації проти України, що унеможливило використання земельної ділянки у зазначений період та відповідно виконання зобов`язання за договором.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ч.6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з яким Снігурівська міська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області (до якої входить с.Павлівка), на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій.

У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.

Сторони у договорі не визначили перелік форс-мажорних обставин.

Разом з тим, абсолютна неможливість використання орендарем спірної земельної ділянки у 2022 році через окупацію території військовими формуваннями держави-агресора Російської Федерації, на якій така розташована, є підставою для звільнення його від сплати орендної плати за 2022 рік, на підставі ч.6 ст.762 ЦК України.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача орендної плати за 2022 рік.

Доводи відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" про наявність обставин непереборної сили, як не здійснення сільськогосподарської діяльності, потенційне забруднення території сільськогосподарських угідь вибухонебезпечними предметами, які унеможливили для відповідача проведення сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років належними доказами не підтверджені.

Посилання представника відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на реєстрацію кримінального провадження № 0000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.438 КК України, згідно якого здійснено проникнення до відповідача військовим РФ у зв`язку з чим працівники позбавлені були доступу до території та майна та викрадення майна прідприємства не є доказом на підтвердження не здійснення відповідачем сільськогосподарської діяльності протягом 2023-2024 років на території Снігурівської ОТГ, зокрема с. Павлівка.

Відповідно до опублікованого на сайті Торгово-промислової палати України листа № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

У постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 913/785/17, від 01 червня 2021 року у справі № 910/9258/20, від 06 жовтня 2022 року у cправі № 911/1805/21 зазначено, що статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Доказів засвідчення сертифікатом Торгово-промислової палати України за зверненням ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" наявності форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання ним зобов`язань за даним конкретним випадком, немає.

Дані Інтерактивної карти ДСНС на її офіційному сайті за посиланням Розмінування України (https://mine.dsns.gov.ua/) містить зазначення територій, на якій були виявлені або яка може забруднена вибухонебезпечними предметами, не є достовірним доказом на підтвердження замінування саме земельної ділянки позивача. На користь такого свідчить те, що за даними вказаної карти до небезпечних територій віднесено територію всього колишнього Снігурівського району Миколаївської області.

Згідно листа начальника Снігурівської міської військової адміністрації І. Кухти від 28 серпня 2025 року за № 1110/01-20, 05 серпня 2025 року в результаті обстеження Комісією з візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади з`ясовано, що земельна ділянка, з кадастровим номером :07:000:0039, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , використовується за цільовим призначенням, засіяна соняшником під врожай 2025 році, про що складений відповідний акт обстеження у проведено фотофіксацію стану ділянки. Пільга зі сплати земельного податку за вказану земельну ділянку у 2022-2025 роках не надавалась. До листа додано копію Акту візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади від 05 серпня 2025 року № 16 (а.с. 104-106).

Незважаючи на те, що Акт візуального обстеження земельної ділянки в межах території Снігурівської міської територіальної громади від 05 серпня 2025 року № 16 підтверджує лише факт використання за призначенням земельної ділянки у 2025 році, відповідачем за первісним позовом не доведено факт неможливості використання земельної ділянки до 2025 року, а саме в період 2023-2024 років, зокрема доказів на підтвердження факту розмінування земельної ділянки, що надало змогу її використовувати в 2025 році.

Факт використання земельної ділянки в 2025 році за відсутності доказів її розмінування в минулому, свідчить про те, що вказана земельна ділянка не була забруднена вибухонебезпечними предметами, а відповідні посилання представника відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" суд розцінює як намагання ухилитися від виконання своїх зобов`язань за договором оренди.

З урахуванням вищезазначеного, відповідач за первісним позовом не спростував доводів позивачки про те, що орендна плата за період 2023-2024 роки їй не сплачувалася. Відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання та наявності підстав для звільнення від сплати орендної плати за 2023-2024 року не довів.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за 2023-2024 року є обґрунтованими.

Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до Договору оренди землі (в редакції додаткової угоди № 3500050) орендна плата становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 14587,36 грн (п. 4.1).

За розрахунком позивача сума заборгованої орендної плати за 2023 рік складає 11232,26 грн, за 2024 рік складає 11232,26 грн, усього 22464,52 грн (вже з відрахуванням податків).

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" орендної плати за період 2023-2024 роки підлягають задоволенню у загальному розмірі 22464,52 грн.

Відповідачем ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" наведений в позовній заяві розрахунок заборгованості орендної плати за 2023-2024 роки не спростований.

Щодо вимог за первісним позовом про розірвання договору оренди землі.

За положеннями частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 вказала, що "під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Самий лише факт систематичного порушення договорів оренди землі у виді повної несплати орендної плати є підставою для розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість. Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України(у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України(у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати)".

Згідно з положенням частини першої статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідач за первісним позовом ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" систематично не сплачував орендну плату позивачці за договором оренди землі, а саме не здійснив виплату за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням її прав.

За вказаного, доводи позивачки за первісним позовом про наявність передбачених п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України, підстав для розірвання договору оренди землі знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню.

З урахуванням вище зазначеного, позовні вимоги у частині розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" на користь позивачки за первісним позовом заборгованості з виплати орендної плати підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за 2023-2024 роки в сумі 22464,52 грн.

При поданні позовної заяви позивачем за первісним позовом сплачено судовий збір в сумі 1937,92 грн (а.с. 28), відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

У зв`язку з чим, з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (66,67 %) в розмірі 646,00 грн за майнову вимогу та 968,96 грн за немайнову вимогу.

Щодо зустрічного позову.

За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 -3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог ст. 4 - 6, 11, 17, 19 Закону України "Про оренду землі", є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з п.п 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу за користування землями державної й комунальної власності не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Проте цей мінімальний розмір орендної плати не застосовується при оренді земель приватної власності (постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі N393/590/17 (провадження N61-3285св22)).

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є підставою для перегляду розміру орендної плати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі N635/4233/19).

Отже, положення ст. 288, 289 Податкового кодексу України щодо мінімального розміру орендної плати не застосовується при оренді земель приватної власності.

Судом встановлено, що при укладенні оспорюваного договору оренди землі, у тому числі додаткової угоди сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема розмір орендної плати та порядок її сплати, умови використання земельної ділянки. Відповідач за зустрічним позовом підписала оспорюваний договір та передала земельну ділянку у користування позивачу, який їх прийняв та виконував умови договорів.

Сторонами у справі, зокрема позивачем за зустрічним позовом не спростовано, того що до 2022 року орендна плата не сплачувалася.

Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки зазначена як у договорі оренди землі, так і у додатковій угоді.

Об`єднана палати Верховного Суду у своїй постанові від 16 жовтня 2020 року (справа №910/12787/17), сформувала висновок про те, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Таким чином, оскільки сторони у спірному договорі, погодили усі істотні умови договору, зокрема розмір орендної плати та порядок її сплати, умови використання земельної ділянки тощо, а позивачем за зустрічним позовом не доведено конкретні факти порушення їх майнових прав та інтересів, у задоволені зустрічного позову про визнання договору недійсним слід відмовити.

Щодо заяви представника відповідача за зустрічним позовом про застосування позовної давності у даній справі судом враховується, що відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) зазначено, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними: застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог (також див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)).

Таким чином, оскільки судом не встановлено наявності підстав для задоволення зустрічного позову, позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС - АГРОПРОДУКТ" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 6,63 га, кадастровий номер :07:000:0039, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" () та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 28 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди №3500050 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі від 28 травня 2012 року).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 28 травня 2012 року за 2023-2024 роки в сумі 22464,52 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят чотири грн 52 к.) та 1614,96 грн (одна тисяча шістсот чотирнадцять грн 969 к) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 18 листопада 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов