Єдиний унікальний номер 728/2290/25
Номер провадження 2/728/834/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2025 року місто Бахмач
Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді Сороколіта Є.М.,
секретаря судового засідання Кирути Л.І.,
позивача не з`явився,
відповідача не з`явився,
І. Рух справи.
1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 04.09.2025 № 728/2290/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР (далі також Позивач, ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР) до ОСОБА_1 (далі також Відповідач), за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за договором від 13.10.2021 № 3416842 у загальному розмірі 59 250,00 грн, а також вирішити питання про стягнення понесених ним судових витрат у вигляді 16 000,00 грн витрат на правову допомогу та 2 422,40 грн судового збору.
2. Згадані вище матеріали, які Позивачем було подано з використанням системи Електронний Суд, 01.09.2025 надійшли до Суду.
3. У подальшому ухвалою Суду від 08.10.2025 № 728/2290/25 вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання на 06.11.2025 о 09 год 30 хв, оскільки ухвала Суду від 04.09.2025 № 728/2290/25 разом з відповідними додатками повернулася неврученою Відповідачу.
4. У призначене судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.
5. Водночас у поданій до Суду позовній заяві Позивач вказав, що просить проводити розгляд справи за відсутності його представника у судовому засіданні.
6. Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Суду, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав.
7. Враховуючи викладене, відповідно до положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
8. Окрім того, за вищевказаних фактичних обставин Суд вважає за можливе постановити ухвалу заочний розгляд справи на підставі вимог статті 281 ЦПК України.
ІІ. Позиції учасників справи.
9. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що 13.10.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ МІЛОАН(далі також ТОВ МІЛОАН) та Відповідачем укладено договір № 3416842 (далі також Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису і у цей же день ТОВ МІЛОАН перерахувало грошові кошти в сумі 10 000,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
10. У подальшому ТОВ МІЛОАН та ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ уклали договір відступлення прав вимоги від 26.01.2022, за змістом якого ТОВ МІЛОАН відступило на користь ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ права вимоги за кредитним договором № 3416842.
11. Водночас ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ (далі також Клієнт) та Позивач уклали договір факторингу від 10.01.2023 № 10-01/2023, за змістом якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Позивача, з урахуванням Реєстру боржників до договору надання послуг факторингу від 10.01.2023 № 10-01/23, на загальну суму 59 250,00 грн 10 000,00 грн основного боргу, 48 250,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, заборгованість за комісіями 1 000,00 грн.
12. Окрім того, Позивач просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.
13. Як на правову підставу своїх вимог посилався на статті 512, 514, 516, 529, 610, 629, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) та Закон України Про електронну комерцію.
14. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що останній відзив на позов не подав, правом надати Суду пояснення та докази не скористався.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.
15. Між ТОВ МІЛОАН та Відповідачем 13.10.2021 укладено Договір № 3416842 (далі також Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.67-68).
16. Згідно з умовами Договору про споживчий кредит та Паспорт про споживчий кредит кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 10 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 30 днів, дата повернення кредиту 12.11.2021 та сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою у 1.25 відсотки за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, а саме до 12.11.2021 включно, на випадок продовження строку кредитування (автопролонгація не може перевищувати 60 днів) застосовується стандартна процентна ставка у 5 відсотків за кожен день користування кредитом (а.с. 36-40).
17. У відповідності до квитанції LIQPAY від 13.10.2021 ТОВ МІЛОАН, на виконання умов Кредитного договору здійснило перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на користь Відповідача (а.с. 75).
19. Відповідно до положень пункту 7.1 договору факторингу від 26.01.2022 № 26-01/2022-83 сума фінансування за цим договором становить 4 097 773,59 грн і її було сплачено фактором, що підтверджує копія платіжного доручення Акціонерного банку Південний від 27.01.2022 № 324190002 (а.с.52зворот).
20. Також у матеріалах справи наявна копія договору від 10.01.2023 № 10-01/2023 між ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ та Позивачем про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким право вимоги щодо стягнення заборгованості з боржників, указаних у відповідних Додатках було відступлено Позивачу (а.с. 22-34).
22. Відповідно до розрахунку заборгованості, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача на суму 59 250,65 грн, яка складає 10 000,00 грн основного боргу, 33 750,00 грн заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 1 000,00 грн. заборгованість за комісією, 14 500,00 нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 20 зворот).
23. Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та статутом підтверджується, що ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку і має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с. 57-60).
24. Також щодо підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), Суду надані для оцінки відповідний договір про надання правничої допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024, укладений між Позивачем і адвокатським об`єднанням ЛІГАЛ АССІСТАНС, заявка на надання юридичної допомоги та витяг з акта № 10 про надання юридичної допомоги з вартістю надання таких послуг у розмірі 16 000,00 грн (а.с. 62-66).
ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.
25. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
26. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
27. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
28. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
29. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
30. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що за правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
31. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
32. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
33. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
34. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
36. Також у статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
37. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
38. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, з урахуванням викладеного вище, Суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ МІЛОАН та Відповідачем кредитного договору від 13.10.2021 № 3416842 та його належне виконання зі сторони кредитора та наявність підстав для стягнення суми основної заборгованості Договором у розмірі 10 000,00 грн.
36. Також здійснивши перевірку розрахунку нарахованих процентів, Суд зазначає про таке.
38. Велика Палата Верховного Суду також вже неодноразово (див. напр., постанову від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16) звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
39. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
41. У зазначеному контексті Суд нагадує, що під час розгляду юридичних спорів він здійснює тлумачення правочинів contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Це означає, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.
42. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін (under the diminant sinfluence of the party).
43. Так, згідно з умовами пунктів 1.3, 1.5.2 Кредитного договору між сторонами узгоджено строк кредитування 30 днів та розмір і порядок нарахування відсотків за цей період за ставкою 1,25%, що у грошовому виразі становить 3 750,00 грн.
44. Також за змістом пункту 2.3.1.2 Кредитного договору позичальник (Відповідач) може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але таке продовження загалом не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.
45. Відповідно, здійснивши перерахування процентів за ставкою 1,25 % протягом перших тридцяти днів кредитування і за ставкою 5 % протягом наступних шістдесяти, Суд знаходить правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині у сукупному розмірі 33 750,00 грн.
47. При цьому у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 вказано на те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
48. У вказаному контексті Суд наголошує, що згідно зі статтями 11, 18 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-ХІІ вказаний Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VІІІ (далі також Закон № 1734-VІІІ) і продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
49. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
50. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону № 1734-VІІІ).
51. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VІІІ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
52. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
53. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
54. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України Про споживче кредитування. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.
55. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, умовами Кредитного договору передбачено розмір комісії за надання кредиту.
56. При цьому, зі змісту Кредитного договору не вбачається переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються Відповідачу, та за які Позивачем встановлена комісія.
57. У свою чергу Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а також доказів того, що Відповідач користувався такими послугами.
58. Отже, враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що такі умови кредитного договору про сплату комісій є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VІІІ, і, відповідно, не знаходить достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з нарахованих комісій у розмірі 1000,00 грн.
59. Оцінюючи подальший перехід права вимоги Суд наголошує на такому.
60. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
61. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
62. Згідно зі статею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
63. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
64. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
65. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
66. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
67. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Діюче законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
68. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц.
69. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.
70. При цьому, Суд враховує, що згідно із загальними принципами цивільного права, ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
71. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи Суд констатує, що на його переконання згідно з укладеними договором факторингу від 26.01.2022 № 26-01/2022-83 та договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023 до Позивача перейшло право вимоги сплати заборгованості у розмірі 43 750,00 грн (сорок три тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), яка складається із непогашеної основної заборгованості 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) і 33 750,00 (тридцять три тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) за нарахованими процентами станом на 09.01.2022, які підлягають стягненню з Відповідача.
V. Розподіл судових витрат.
64. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
65. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.
66. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
67. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
68. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2025 дорівнює 3 028,00 грн.
70. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
71. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору від 01.07.2024 № 01-07/2024 про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР і адвокатським об`єднанням ЛІГАЛ АССІСТАНС, заявку на надання юридичної допомоги та витяг з акта про надання юридичної допомоги на суму 16 000,00 грн.
72. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
73. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
74. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
76. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:
- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;
- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;
- тривалість розгляду і складність справи тощо.
При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
78. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, розгляду справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання, Суд вважає, що заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.), а сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 788,70 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят вісім гривень 70 коп.).
79. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280, 282 ЦПК України Суд,
1. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 13.10.2021 № 3416842 задовольнити частково.
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Є.М. Сороколіт