Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/840/24
Провадження №: 2/332/1054/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретарів судового засідання - Карліної А.М., представників позивача - Александрова О.О., Юзипчука М.В., представника відповідача Сивоненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2024 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №492 від 04.03.2021 року в розмірі 48399,30 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір сплачений позивачем при поданні до суду позову 3028 грн та витрати на правничу допомогу 13 000 грн.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

26.07.2024 Заводським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення у справі. Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено.

11.12.2024 року ухвалою суду було скасовано заочне рішення. Справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні 07.05.2025 представник позивача Александров О.О. позовні вимоги підтримав, в обґрунтування яких зазначив, що 04.03.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» був укладений договір про надання фінансових послуг №492, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати кредит в сумі 3000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Процентна ставка, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.

Вказаний договір було укладено, у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000 грн, дана обставина підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого 04.03.2021 було здійснено 1 переказ грошових коштів в сумі 3000 грн на карту, яка належить позичальнику. Крім того, дану інформацію підтвердив АТ «ТАСКОМБАНК» своїм листом, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів від 20.02.2025, згідно якого банківська картка № НОМЕР_1 належить відповідачу по справі ОСОБА_1

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу№1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників в тому числі за договором №492 від 04.03.2021 року. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення №10-01/2023 від 10.01.2023 року.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором №492 від 04.03.2021 року в розмірі 48399,30 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом 3000 грн, суми заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 45399,30 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору 3028 грн та витрати на правничу допомогу 13 000 грн.

Також представник позивача у відповідь на заперечення представника відповідача зазначив, що відповідач своєю бездіяльністю фактично підтвердив отриманням ним кредитних коштів, оскільки він не звертався до банківської установи щодо безпідставно нарахованих коштів на його банківську картку, або до правоохоронних органів з приводу неотримання цих кредитних коштів чи зняття грошових коштів з його банківської кратки невідомою особою.

Представник відповідача - адвокат Сивоненко О.В. у судовому засіданні 07.05.2025 заперечувала факт того, що ОСОБА_1 відкрив рахунок та користувався кредитними коштами позикодавця. Про існування боргу відповідач дізнався від невідомої особи, що представилася як «колектор», та під час спілкування у телефонному режимі особа повідомила про існування боргу та надіслала у месенджер Telegram фото виконавчого листа а також фото невідомої особи з паспортом.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог представник відповідача посилалася на ст.13 закону України «Про електронну комерцію», та закони України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, в редакції, що діяли на час укладення спірного договору, та наголошувала, що виконавець послуг має надати споживачу документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Натомість, наданий на підтвердження видачі коштів документ невідомого походження поганої якості, що за формою нагадує лист ТОВ ФК «Вей фор пей», проте адресою місцезнаходження ТОВ ФК «Вей фор пей» чомусь вказана адреса ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Також з даного листа неможливо встановити на який рахунок, номер картки були зараховані кошти. Тому, відповідно, відповідач позбавлений можливості звернутися до банківської установи із запитом про відкриття/надходження коштів на вказаний рахунок, про належність даного рахунку конкретній особі.

Відсутність вказаного документу/його підміна листом незрозумілого походження викликає, на думку відповідача, справедливі підозри правомірності дій позивача. Тому сторона відповідача вважає, що наданий лист не є належним доказом перерахування коштів.

Також представник позивача вказала, що у матеріалах справи не правильно зазначені анкетні дані відповідача, зокрема його місце проживання та номер телефону, будь яких даних які б підтверджували його місце реєстрації або фактичного проживання та користування певним номером телефону суду надано не було.

У судовому засіданні 06.11.2025 представник позивача Юзипчук М.В. позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 06.11.2025 відповідач та його представник - адвокат Сивоненко О.В. не з`явилися, через електронний суд представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, правову позицію викладену раніше у поданих процесуальних документах підтримує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр».

Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, 04.03.2021 року між позичальником, яким є ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» був укладений договір про надання фінансових послуг №492 (а.с.5-7).

Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в сумі 3000,00 грн.

З пунктів 1.2., 1.3. договору вбачається, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною (копії додаються), орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Процентна ставка, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір про надання фінансових послуг №492 від 04.03.2021 року було укладено в порядку передбаченому чинним законодавством, а саме ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перераховано грошові кошти на рахунок позичальника ОСОБА_1 у розмірі 3000 грн, дана обставина підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей фор пей» від 11.01.2022, згідно якого 04.03.2021 було здійснено переказ грошових коштів в сумі 3000 грн на карту № НОМЕР_2 банк-емітент Tascombank, яка належить позичальнику за кредитним договором 492 (а.с.8).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступила ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників в тому числі за договором № 492 від 04.03.2021 року (а.с.13-15,18). У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення №10-01/2023 від 10.01.2023 року(а.с.19-21, 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Через невиконання умов кредитного договору відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 492 від 04.03.2021 року в розмірі 48399,30 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом 3000 грн, суми заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 45399,30 грн (а.с.12).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розмір заборгованості за кредитним договором № 492 від 04.03.2021 року в сумі 48399,30 грн підтверджується розрахунками, наданими позивачем. Вказані розрахунки є повними, чіткими, об`єктивними, вони узгоджуються з умовами кредитних договорів. Тому суд вважає вказані документи належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення.

На виконання ухвали суду від 20.02.2025 про витребування доказів, АТ «ТАСКОМБАНК» надав інформацію, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області 29.12.1997, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , номер телефону: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ) видано миттєву банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , яка не є персоніфікованою міжнародною платіжною карткою. Також було надано інформацію про рух коштів по рахунку № НОМЕР_7 (а.с.66-68).

Крім того, на виконання ухвали суду від 20.02.2025 про витребування доказів, ТОВ «Коллект Центр» надало інформацію щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій (а.с.163-164). А також надало роз`яснення щодо документів за якими ОСОБА_1 було ідентифіковано, у яких зазначено, що ідентифікація та верифікація клієнта здійснена за допомогою системи BankID Національного банку України, також відповідачем було підписано договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J8», який відповідачем в подальшому був введений на сайті кредитора. Таким чином, банк-ідентифікатор зобов`язаний передавати через систему BankID НБУ повні, достовірні і актуальні дані щодо відповідача та переконатись, що саме відповідач надає згоду на передачу своїх ідентифікаційних даних кредитору.

Наразі немає будь-яких підтверджень, що банком-ідентифікатором надано недостовірну інформацію внаслідок доступу зловмисників до засобів автентифікації чи будь-яких інших причин.

З приводу роз`яснення механізму, за яким банк здатен за цифрами та знаками НОМЕР_2 ідентифікувати належність картки тій чи іншій особі, зазначено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» під час реєстрації, з метою ідентифікації особи позичальника, як власника банківського рахунку, Товариство здійснює верифікацію зазначених при реєстрації реквізитів банківської картки. Верифікація і додавання карти здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay, на сторінці якої клієнт вносить номер карти, CVV, термін дії, телефон, адресу електронної пошти.

На виконання ухвали суду від 04.04.2025 про витребування доказів, АТ «ТАСКОМБАНК» надало роз`яснення щодо документів, за якими ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) ідентифіковано під час зняття готівки та банківських переказів, а саме: банківська платіжна картка та коректно введений ПІН-код (підтвердження, що саме власник картки здійснює операцію). Банк здатен ідентифікувати належність картки тій чи іншій особі за коректно введеним ПІН-кодом до банківської платіжної картки, за коректним входом в мобільний застосунок ОЗ СДБО за допомогою логіну та паролю, за зверненням клієнта до відділення банку після проходження ідентифікації.

Також АТ «ТАСКОМБАНК» пояснив, що цифри та знаки номеру картки, зокрема вказані цифри НОМЕР_2 - це частковий масковий (зашифрований) номер банківської картки. Банк може ідентифікувати банківську платіжну картку завдяки системі внутрішнього обліку при наявності інформації, зокрема, перших шість цифр, що вказують на банк-емітент, останніх цифр, що використовують для підтвердження конкретної картки, даних транзакцій та інше (а.с.192).

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки сторона відповідача не надала належних і допустимих доказів на підтвердження того факту, що дії спрямовані на отримання кредитних коштів від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» були здійсненні невідомою особою, а відповідач став жертвою шахраїв. Так, суду не було надано підтвердження факту звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою щодо шахрайських дій відносно нього. Також суд уважає, що посилання на той факт, що номером телефону, який зазначений у договорі, ніколи не належав відповідачу, а також те, що при оформленні договору були зазначені недостовірні відомості, є лише непідтвердженими запереченнями представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у сумі 3028, 00 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 13000 грн, суд виходить з наступного.

Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До позовної заяви додано копію договору про надання правничої допомоги від 02 січня 2023 року (а.с.3-34), прас-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.32), заявка на надання юридичної допомоги № 96 від 02.01.2024 року на суму 13 000 грн (а.с.39), витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року на суму 13000 грн (а.с.40), платіжна інструкція № від 10.01.2024 року (а.с.38).

У заяві про перегляд судового рішення представник відповідача адвокат Сивоненко О.В. зазначила, що витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн не відповідають критерію реальності та розумності таких витрат, а також їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар. Витрат на правничу допомогу ТОВ «Коллект Центр» є завищеними і не відповідають складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. Враховуючи специфіку діяльності ТОВ «Коллект Центр» неодноразово зверталося до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості, дані позовні заяви є шаблонними, та не потребують багато часу для їх підготовки.

Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 96 від 02.01.2024 року та витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року АО «Лігал Ассістанс» надало ТОВ «Коллект Центр» юридичну допомогу на загальну суму 13000 грн, з яких: 3000 грн - за надання усної консультації з вивченням документів, тривалістю 2 години; 10000 грн - за складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 5 годин.

Суд, ураховуючи той факт, що позовна заява ТОВ «Коллект Центр» є шаблонною, та не потребує багато часу для її підготовки, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 492 від 04.03.2021 року в сумі 48399 (сорок вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 30 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати: судовий збір сплачений позивачем при поданні до суду позову 3028 грн та витрати на правничу допомогу 4 000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3/103.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_2 .

Суддя: Ю.І. Ретинська