Справа № 352/1828/25
Провадження № 22-ц/4808/1592/25
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Мальцевої Є. Є.,

Томин О. О.,

секретар Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року у складі судді Олійника М. Ю., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про оголошення фізичної особи померлою та встановлення факту загибелі під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

В обґрунтування заяви вказувала, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 серпня 2023 року був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходив службу на посаді стрільця-санітара 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ ЗСУ.

Вказувала, що 20 червня 2024 року нею отримано сповіщення № 12 ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що її чоловік ОСОБА_2 зник безвісті 18 червня 2024 року поблизу с. Роботине Пологівського району Запорізької області, що підтверджується відповідними наказами командира в/ч НОМЕР_1 .

За фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 за особливих обставин до ЄРДР внесено інформацію про відкриття кримінального провадження №0001633 від 22 червня 2024 року, а також інформацію до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, за № 33 від 27 листопада 2024 року.

Посилаючись на те, що інформація про його фактичне місцезнаходження відсутня, він набув статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин, його оголошено в розшук як безвісти зниклого, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та відомості про це внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», просила оголосити ОСОБА_2 померлим, а також встановити факт, що ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 13 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині вимог про встановлення факту, що ОСОБА_2 загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України.

Рішенням Тисменицького районного суду від 08 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.

У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити постанову по справі.

Скаржниця ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не враховані висновки Верховного Суду висловлені у постановах від 28 лютого 2024 року у справі №506/358/22 та від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/2023 року, відповідно до яких за відсутності доказів та наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку із воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті, що й було нею здійснено в серпні 2025 року.

Також суд не врахував правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі №753/11685/24, згідно якою підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Вказує, що суд мотивував свою відмову в задоволенні її заяви відсутністю достовірних та належних доказів загибелі її чоловіка та тим, що окрім її пояснень жодних свідків подій, за обставин яких міг померти ОСОБА_2 не вдалось допитати. Натомість, нею подано ряд доказів, якими встановлено факт зникнення безвісті її чоловіка під час виконання ним обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, зокрема витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19 червня 2024 року №171, сформований на підставі рапорту командира 2 піхотної роти капітана ОСОБА_4 , та витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 07 липня 2024 року №335 «Про встановлення обставин зникнення безвісті солдата ОСОБА_2 ».

Окрім того, зауважує скаржниця, в матеріалах досудового розслідування факту зникнення безвісти ОСОБА_2 (кримінальне провадження №0001633) станом на час її звернення до суду із заявою інших доказів зібрано не було. Більш того, вказує, що жодного живого свідка цієї події не залишилось.

Андріїв звертає увагу суду на те, що додані нею докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , однак з великою ймовірністю дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про загибель її чоловіка.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 інші учасники справи не скористалися. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Міністерства оборони України у надісланих до суду письмових поясненнях просив розглядати справу за його відсутності, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без участі заінтересованих осіб.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці ОСОБА_1 та її представника Кицмена Р. Р., які просили апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлим, суд першої інстанції прийшов до висновків, що заявницею не надано відомостей про обставини, що призвели б до смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який пропав безвісти. При цьому суд вказав, що окрім пояснень заявника, жодних свідків подій за обставин яких міг померти ОСОБА_2 не вдалось допитати.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна з огляду на таке.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що заявниця ОСОБА_1 з 05 березня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 18).

Згідно копії витягу наказу Міністерства оборони України № 46 від 30 серпня 2023 року ОСОБА_2 з 30 серпня 2023 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідно до сповіщення № 54 командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 , ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, стрілець - санітар 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 зник безвісти 18 червня 2024 року при виконанні бойового завдання за призначенням під час воєнних дій на території України поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області (а.с.7).

Відповідно до копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 про встановлення обставин зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 № 335 встановлено, що 18 червня 2024 року в/ч НОМЕР_1 виконувала бойове завдання із забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, відповідно до бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 №189 дск від 10 червня 2024 року і Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_2 № 4750/79/179 дск від 03 травня 2024 року. Відповідно до рапорту командира 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 № 2534 від 19 червня 2024 року та витягу з Журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 № 441 дск від 14 грудня 2023 року за 18 червня 2024 року, о 06-50 год. 18 червня 2024 року під час виконання бойового завдання, а саме ведення оборонних дій поблизу с. Роботине, Пологівського району Запорізької області, був втрачений зв`язок з стрільцем-санітаром 1 піхотного відділення 1 піхотного взводу 2 піхотної роти в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 . Обставин, які би свідчили про невиконання наказу, непокору чи самовільне залишення поля бою, самокалічення, а також вчинення будь яких інших протиправних дій солдатом ОСОБА_2 не встановлено (а.с. 10-11).

Одночасно, розпочато кримінальне провадження Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно безвісного зникнення ОСОБА_2 (за ч. 1 ст. 115 КК України) за заявою дружини ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин зареєстрованого 27 листопада 2024 року № 33 ОСОБА_2 з 18 липня 2024 року набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с. 13-14).

Також судом першої інстанції встановлено, що з метою надання інформації стосовно ОСОБА_2 заявниця зверталася до Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. У червні 2025 року вона отримала відповідь про те відомості щодо ОСОБА_2 внесені до Реєстру і він набув правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. За інформацією Національної поліції України, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. ОСОБА_2 оголошено в розшук як безвісти зниклого, заведено оперативно-розшукову справу «Розшук» та відомості про це внесено до обліків інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» із зазначенням відмітки про зникнення безвісти за особливих обставин. На цей час поліція вживає заходів, спрямованих на отримання відомостей про долю зниклого та перевіряє інформацію, яка може сприяти його розшуку (а.с.15-17).

У справі, що переглядається встановлено, що заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

При розгляді справ про оголошення особи померлою, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, звернула увагу судів на таке.

Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що територія на якій ОСОБА_2 зник безвісти на час розгляду справи судом окупована, не можна вважати, що на цій території закінчились воєнні дії. Відтак передбачені законом підстави для оголошення особи померлою відсутні і саме з цих підстав заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2025 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

О. О. Томин