Справа № 134/1252/16-ц
Провадження № 22-ц/801/2431/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Матківська М. В.
УХВАЛА

11 листопада 2025 рокуСправа № 134/1252/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Матківської М. В.,

суддів: Сопруна В. В., Шемети Т. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду 16 жовтня 2025 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року у цивільній справі № 134/1252/16-ц.

До апеляційної скарги позивач додав клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що подати апеляційну скаргу у встановлений строк він не зміг через юридичну необізнаність та складні життєві обставини. При цьому зазначив, що про існування рішення суду він не знав, оскільки в ЄДРСР рішення суду розміщено не за номером справи, а за номером провадження (№ 2/134/8/2018), про що він не міг знати без отримання рішення. Також зазначив, що не отримував повістки, а повернення за закінченням терміну зберігання не являється належним повідомленням.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року залишено без руху.

Надано позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. В іншому випадку апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 , що протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали він має право звернутись до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, вказавши підстави для поновлення такого строку, надавши відповідні докази. У разі, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Запитом Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року витребувано із Крижопільського районного суду Вінницької області цивільну справу № 134/1252/16-ц, яка надійшли на адресу суду 03 листопада 2025 року.

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву, у якій вказав, що апеляційний суд залишив поза своєї уваги той факт, що в матеріалах справи відсутній доказ направлення рішення Крижопільського районного суду по справі № 134/1225/16-ц на його адресу, про що він детально описав у своїх зверненнях, а тому копію оскаржуваного рішення він не отримував. В ЄДРСР рішення суду розміщено не за номером справи, а за номером провадження (моніторинг ЄДРСР загального доступу, а не судового). Таким чином у позивача ОСОБА_1 не було можливості в законний спосіб дізнатися про ухвалене рішення і скористатися правом на апеляційне оскарження рішення суду в передбачений законом строк.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року. До заяви додано також квитанцію № 3341-3927-9749-1599 від 15 жовтня 2025 року про сплатупозивачем ОСОБА_1 судового збору в сумі 4585,00 грн.

Дослідивши зміст поданого клопотання, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформації у комп`ютерній програмі «Д-3» та із Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що оскаржуване рішення суд першої інстанції ухвалив 01 лютого 2025 року. При цьому з реєстру вбачається, що повний текст рішення: «Надіслано судом: 09.02.2018. Зареєстровано: 09.02.2018. Забезпечено надання загального доступу: 14.02.2018».

Апеляційну скаргу позивачем подано 15 жовтня 2025 року, тобто через понад 7 років з дня ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Із матеріалів справи слідує, що рішення суду першої інстанції було направлено позивачу ОСОБА_1 за його адресою, зазначеною у позовній заяві, проте відправлення було повернуто не врученим з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 206-207).

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що за зазначеною у позові адресою: АДРЕСА_1 , позивач кореспонденцію отримував (а. с. 53, 99, 113, 117, 140, 174, 191, 194), що свідчить про те, що за бажанням, демонструючи готовність брати участь у справі, позивач ОСОБА_1 міг та отримував поштові відправлення за вказаною ним адресою.

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 у справі № 2-6236/11 (провадження № 61-6596ск20) зробив правові висновки про те, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Тому, відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21 та постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження чи закінченням терміну зберігання.

На повернутому до суду конверті з відміткою у довідці «за закінченням терміну зберігання» поштовим відділенням проставлена дата відмітки на штемпелі 22 березня 2018 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Усе вказане свідчить, що позивач мав можливість слідкувати за ходом розгляду своєї справи, дізнаватись про його результати, у тому числі через ЄДРСР, інформація про результати розгляду справи у якому була оприлюднена 14 лютого 2018 року.

У зв`язку з викладеним поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року для ОСОБА_1 суперечить принципу юридичної визначеності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії».

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 160/6211/21.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що застосування процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скаргу на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки наведені ним підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними.

На підставі викладеного та керуючись ст. 357, ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
Т. М. Шемета