Справа № 344/4125/25
Провадження № 2/344/2370/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.

секретаря Мрічко Н.І.,

за участю сторін:

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськ справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та справу за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. Зокрема, вимогами позову позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 02.06.1999 до 03.03.2022 року. За період шлюбу сторони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачкою, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Івасишин Зоряна Зорянівна, подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Зокрема, вимогами позову позивач просить визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

У зустрічному позові зазначено, що у 1999 році між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.10.2021 у справі 344/13869/21. У період сумісного проживання, перебуваючи у шлюбі, подружжям було придбано у власність квартиру АДРЕСА_2 , яку зареєстровано за відповідачем. Отже, позивачці належить 1/2 зазначеного вище майна.

Ухвалою суду від 23 липня 2025 року об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя з первинним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

У судовому засіданні представник позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити та не заперечував щодо зустрічного позову ОСОБА_4 .

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила задовольнити зустрічний позов та не заперечила стосовно позовних вимог ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі Шлюб зареєстрований 02.06.1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ, свідоцтво серія НОМЕР_1 , актовий запис № 519.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2021 року у справі № 344/13869/21, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 березня 2022 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , розірвано.

Як слідує з матеріалів справи, за період перебування у зареєстрованому шлюбі набуто наступне майно:

квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м. Згідно Свідоцтва про право власності від 30.05.2011, власником квартири є ОСОБА_4 .

квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м. Згідно Свідоцтва про право власності від 30.05.2011, власником квартири є ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України, а відповідно до п. 24 та п. 25 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Вирішуючи спір між колишнім подружжям про поділ майна, суд встановлює: 1) обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства - ним є будинок та комплекс будівель та споруд; 2) з`ясовує джерело та час його придбання, - майно придбане в період наявних офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними.

Положеннями статті 71 СК України майно визначено, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У матеріалах справи відсутні докази про домовленість між сторонами про порядок поділу майна.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Судом враховано, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

Відповідно до позиції Верховного суду, висловленої у постанові Великої Палати в справі № 372/504/17 від 21 листопада 2018 року, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна.

Предметом спору є квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 . Вказані об`єкти нерухомого майна придбані під час перебування сторін у шлюбі.

Сторони не заперечують, що вищевказані квартири придбані під час перебування сторін у шлюбі та є об`єктом спільного майна подружжя.

Виходячи із заявлених позовних вимог та вимог зустрічного позову, позицій сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, відтак слід визнати спільною сумісною власністю подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 33777882 та провести між ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) поділ майна, шляхом визнання за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) права власності на 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 ; визнання за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 також підлягають задоволенню. Відтак слід визнати спільною сумісною власністю подружжя однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 33778079 та провести між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) поділ майна, шляхом визнання за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ; визнання ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 33777882.

Провести між ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) наступний поділ майна:

Визнати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта 33778079.

Провести між ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) наступний поділ майна:

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Визнати ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін (учасників) справи:

Позивач та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Відповідач та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_6 ).

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 13.11.2024 року.