Справа №569/4074/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення розміру часток,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (далі - відповідач), в якому просив визначити частку ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спільній сумісній власності: у житловому будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 частки; у житловому будинку з прибудинковими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/2 частки.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_8 . Він постійно проживав однією сім`єю з батьками до їх смерті та був зареєстрований за тією ж адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

На час смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на частку у житловому будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, за ОСОБА_8 станом на 01 січня 2013 року було зареєстроване право приватної власності на житловий будинок з прибудинковими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 26 липня 2002 року.

Житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований батьками, 26 квітня 2006 року зареєстровано на праві приватної власності теж за ОСОБА_8 .

Вищезазначене спадкове майно перебувало на праві спільної сумісної власності подружжя.

13 липня 2024 року, після смерті ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. заведена спадкова справа №7270300, а 10 квітня 2024 року, після смерті ОСОБА_8 , заведена спадкова справа №72279831.

Він звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_8 , однак приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 лютого 2025 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , оскільки не невизначена частка спадкодавця у спадковому майні.

Також, після заведення спадкової справи №72279831, йому стало відомо, що 29 листопада 2017 року було складено заповіт ОСОБА_8 , яким він все своє майно заповів відповідачам у рівних долях, тобто по 1/3 ідеальній частці кожному. Проте, даним заповітом не враховано частку спільного майна подружжя, а саме ОСОБА_7 , дружини спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє його можливості належним чином оформити спадкові права на спадкове майно, а саме: на частку у житловому будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на частку у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

03 червня 2025 року представник відповідачів ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . За життя жодного заповіту на випадок своєї смерті вона не складала, оскільки вважала, що нерухомого майна у власності не мала, так як воно було особистою приватною власністю її чоловіка ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_7 , на протязі пів року, ніхто із спадкоємців не заявляв про свої права на спадщину у нотаріуса, оскільки знали, що майно належить батьку ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . За життя ним було складено два заповіти. 29 листопада 2017 року ним було складено заповіт серії НМХ 367485, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Філюк В.М., зареєстрований в реєстрі під №3298 та власноручно підписаний заповідачем, яким він все своє майно заповів відповідачам, а позивачу - право на довічне проживання (користування), в частині домоволодіння по АДРЕСА_1 . Крім того, ще у 2005 році, заповідач, разом із дружиною відвідали державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори, де було складено заповіт, який передував вказаному, того ж самого змісту, окрім довічного проживання позивача.

Твердження позивача, що він проживав із батьками на час смерті не зовсім відповідає дійсності, так як це було лиш проживання за однією адресою, а не сім`єю.

Крім того, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження з позовом про визнання права власності, а визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до ст. 16 ПК України.

19 червня 2025 року позивач подав заперечення на відзив, в яких вказав, що спірне майно перебувало у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а не у особистій власності ОСОБА_8 , як про це вказують відповідачі. При цьому, невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє його можливості належним чином оформити спадкові права на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити з підстав у ньому наведених.

Представник відповідачів ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши позивача та його представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15 березня 2024 року.

За ОСОБА_8 на праві приватної власності було зареєстровано нерухоме майно: домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 22 жовтня 1985 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380457865 від 28 травня 2024 року та інформаційної довідкою Комунального підприємства «Рівненська обласне бюро технічної інвентаризації» №2960 від 28 травня 2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 липня 2024 року, серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12 червня 2024 року, серії НОМЕР_3 .

10 квітня 2024 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 72279831, номер у нотаріуса 13/2024, заведену до майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76556699 від 10 квітня 2024 року.

13 липня 2024 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 72703007, номер у нотаріуса 21/2024, заведену до майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77646078 від 13 липня 2024 року.

За життя ОСОБА_8 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у рівних долях, тобто по 1/3 ідеальній частці кожному, та поклав на них обов`язок надати ОСОБА_1 право на довічне проживання та користування частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , або, в разі відчуження вказаної частини домоволодіння, надати йому право на довічне проживання та користування іншим рівноцінним житловим приміщенням.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

12 лютого 2025 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Ільчук Н.О. своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належали на праві власності ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що частка на ім`я ОСОБА_7 в спільному майні подружжя не була визначена і свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на вищевказане майно при житті ОСОБА_7 не посвідчувались.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі ОСОБА_1 посилався, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на житлові будинки позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 19 лютого 2020 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 1/2 частку спірного майна за померлою особою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення частки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в спільній сумісній власності не узгоджуються з вимогами законодавства та не є належним способом захисту порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, тому вони задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення розміру часток відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 13 листопада 2025 року.

Суддя О.О. Першко