Справа № 450/5386/25 Провадження № 2-з/450/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в :

до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

В заяві представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 в межах загальної суми заборгованості 992 649 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок, до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заява мотивована тим, що 13.12.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, що підтверджується розпискою. Згідно умов договору, позикодавець ОСОБА_1 передав, а позичальник ОСОБА_3 одержав грошові кошти у розмірі 570 000,00 (п`ятисот сімдесяти тисяч гривень, 00 коп.) та 6000,00 (шести тисяч доларів США 00 центів)., та зобов`язався повернути грошові кошти до 13 лютого 2024 року зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 3000 (трьох тисяч) доларів США 00 центів. Відповідач, в терміни встановлені у розписці, суму позики не повернув. Відтак, за невиконання грошового зобов`язання з відповідача станом на 12.11. 2025 року з врахуванням офіційного курсу гривні щодо іноземних валют підлягають стягненню 992 649 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок з яких: сума основного боргу у розмірі 570 000 (п`яти сотень сімдесяти тисяч) гривень 00 копійок та 6000 (шести тисяч) доларів США 00 центів; 3000 (три тисячі) доларів США 00 центів як відсотки за користування коштами; 3 (три) проценти річних у розмірі 31 342 (тридцяти однієї тисячі триста сорока двох) гривень 19 копійок від простроченої гривневої суми позики та 3 (три) проценти річних у розмірі 314 (трьохсот чотирнадцяти) доларів США 63 центів від простроченої доларової суми позики. Заявник зазначає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання грошового зобов`язання та існує ризик відчуження належного йому майна або зняття коштів, у разі незастосування заходу забезпечення позову, а відтак виконання рішення суду може стати неможливим.На підставі наведеного, просить заяву задоволити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заявник просить накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 в межах загальної суми заборгованості 992 649 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок, до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Однак як вбачається з долученої до матеріалів справи розписки ОСОБА_3 від 13.12.2023 року останній отримав у ОСОБА_1 позику у розмірі 5700,00 грн. та 6 000 у.о. та прописом зазначив (п`ять тисяч сімсот гривень, шість тисяч доларів). Тобто розмір грошових коштів, які отримав ОСОБА_3 становить в загальному становить п`ять тисяч сімсот гривень та шість тисяч доларів США, проте заявником в зяві про забезпечення позову зазначається, що ОСОБА_3 отримав у позику п`ятсот сімдесят тисяч гривень та шість тисяч доларів США, що не відповідає сумі позики, яка вказана в розписці.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) виснувала, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективним способом захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування вжиття заходів забезпечення позовних вимог та даних про те, що ОСОБА_3 має намір відчужити належне йому майно, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду, а саме по собі пред`явлення позовних вимог (через 10 днів), не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. Твердження представника заявника, що існує ризик відчуження належного відповідачу майна або зняття коштів, у разі незастосування заходу забезпечення позов, є лише його припущеннями, які не підкріплені достатніми доказами.Крім того враховуючи суму позика яка вказана ОСОБА_3 в розписці а саме п`ять тисяч сімсот гривень та шість тисяч доларів, забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, та грошові кошти які знаходяться на його банківських рахунках є неспівмірним та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суддя,-

постановив :

в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош