Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/943/25
Провадження № 2/382/560/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

10 листопада 2025 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Чепіль А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича до ОСОБА_2 , Яготинської міської ради про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до Яготинської міської ради про визнання права власності на квартиру, відповідно до вимог якого просив визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 69 років, помер чоловік позивача - ОСОБА_3 «Спадкодавець», що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця.

Спадщина, яка відкрилася після його смерті складається з: 1/2 частки квартири за АДРЕСА_1 , що належала Спадкодавцю, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу № 47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217.

Інша 1/2 частка квартири належить Позивачу, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу № 47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217.

Відповідно до довідки КП КОР "Київське обласне БТІ" від 02.12.2024 року №1124008, вищевказана квартира за АДРЕСА_2 , належить спадкодавцю та позивачу на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу №47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі №22 за реєстровим №217. оціночна вартість даного майна становить 1625596,89 грн.

На підставі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Оскільки спадкодавець склав за життя заповіт на 1/2 частку вищевказаної квартири на ім`я позивача, то відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після його смерті. Інших, окрім Позивача, спадкоємців у заповіті не призначено.

Заповіт посвідчений ОСОБА_4 , державним нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори 04.02.2011 року, за р. № 1-105.

Спадкоємців, передбачених ст. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), немає.

Тобто позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Спадщину позивач прийняла, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 78260419 від 06.09.2024, з якого вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 72943275 зареєстрована спадкова справа за № 115/2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нотаріусом перевірені права позивача як спадкоємця за заповітом.

Разом з цим, донька Спадкодавця також подала заяву про прийняття спадщини за законом, але у розумінні ст. 1241 ЦК України, остання не має право на спадщину (обов`язкову частку у спадщині).

Але нотаріус роз`яснила, що видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вищевказаної квартири неможливо, у зв`язку з тим, що згідно глави 10 п. 4.17, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №282/20595, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом з глави 7 розділу І цього Порядку, а саме: у разі коли державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності майно нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Позивач не має можливості надати нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу № 47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217, для отримання Свідоцтва про право на спадщину, з причин втрати за життя вказаного документа спадкодавцем та неможливості отримання дублікату свідоцтва про прав власності на квартиру в державному архівному відділі.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І.Ж. надати до суду копію спадкової справи за 3155/2024, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 16.06.2025 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про залучення до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , яка подала також заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23.07.2025 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , направивши їй копію позовної заяви.

Представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просить розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився направив заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не направляла.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 69 років, помер чоловік позивача - ОСОБА_3 . Спадщина, яка відкрилася після його смерті складається з: 1/2 частки квартири за АДРЕСА_1 , що належала Спадкодавцю, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу № 47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217. Інша 1/2 частка квартири належить Позивачу, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу № 47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217. Відповідно до Довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» від 02.12.2024 р. №1124008, вищевказана квартира за № 49, належить Спадкодавцю та Позивачу на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Яготинським цукровим заводом 30.10.1997 року на підставі наказу №47-а від 30.10.1997 року та зареєстроване Яготинським бюро технічної інвентаризації 04.12.1997 року в книзі № 22 за реєстровим № 217. Спадщину ОСОБА_1 прийняла, звернувшись в передбачений ст. 1270 ЦК України термін, із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 78260419 від 06.09.2024, з якого вбачається, що у Спадковому реєстрі за № 72943275 зареєстрована спадкова справа за № 115/2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Нотаріусом перевірені права Позивача як спадкоємця за заповітом. В матеріалах справи відсутні докази, що донька Спадкодавця, яка подала заяву про прийняття спадщини за законом, у розумінні ст. 1241 ЦК України, має обов`язкову частку у спадщині. Так, нотаріус роз`яснила, що видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вищевказаної квартири неможливо, у зв`язку з тим, що згідно глави 10 п. 4.17, п.4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №282/20595, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом з глави 7 розділу І цього Порядку, а саме: у разі коли державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності майно нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Проте як вбачається, з оголошення в газеті дане свідоцтво про право власності на вказане вище майно втрачено. (а.с.5-28)

Згідно до копії спадкової справи №115/2024 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що до приватного нотаріуса Бориспільського районного округу Овчеренко І.Ж. із заявами про прийняття спадщини звернулися донька померлого ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 (а.с.37-79)

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права па нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, враховуючи наявність заповіту та відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується оголошенням у газеті та відсутність доказів про наявність у відповідача відповідно до вимог ст.1241 ЦК України обов`язкової частки у спадковому майні, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру.

Так п. 9 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору.

Згідно посвідчення № НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, та звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 15044,76 грн. необхідно стягнути з Яготинської міської ради та судовий збір в розмірі 1211,20 грн. стягнути з ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, ст.ст. 15, 316-317, 319, 321, 328, 1218, 1235, 1241 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Яготинської міської ради про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої АДРЕСА_4 право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві власності.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої АДРЕСА_4 право власності на 1/2 частку квартири за АДРЕСА_1 .

Стягнути з Яготинської міської ради () на користь держави судовий збір в розмірі 15044 ( п`ятнадцять тисяч сорок чотири) гривні 76 (сімдесят шість) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої АДРЕСА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 20 листопада 2025 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О. А.