Провадження №2/522/6832/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смоковій А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 59220,57 грн., судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №3321509, згідно з умовами якого відповідач отримав 20000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у кредит. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 59220,57 грн. 18.10.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги і до відповідача за кредитним договором №3321509 від 30.04.2021 р. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2025 р. відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з АТ КБ «Приватбанк» відомості (інформацію): Чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; Чи була успішною транзакція здійснена 30.04.2021 на банківську картку № НОМЕР_1 з призначенням платежу: Кошти згідно з договору 3321509, в сумі 20000 грн. Якщо так, то: Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією з призначенням платежу: Кошти згідно з договору 3321509, на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ; Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 .

15.07.2025 р. від представника позивача адвоката Калініна С.К. до суду подано відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що відповідач визнає, що уклав з ТОВ «МІЛОАН» договір про споживчий кредит №3321509 та отримав кредит в сумі 20 000 грн. Проте, відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості за договором №3321509 в сумі 59220,57 грн. За кредитним договором №3321509 ОСОБА_1 надавався кредит строком на 30 днів до 30 травня 2021 року зі сплатою відсотків, однак матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту. При цьому позивач не звернув уваги, що не повернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 30 денного строку кредитування, свідчить не про продовження строку договору, як це зазначено в п. 2.2.1. Договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. З огляду на погоджені сторонами умови договору позики, відсутні підстави для нарахування процентів з 30 травня 2021 року, тобто за межами строку кредитування, а їх нарахування позивачем є неправомірним. Позивачем розрахунку ТОВ «МІЛОАН» не зазначено за якою відсотковою ставкою нарахована заборгованість. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія за обслуговування кредиту (нарахування комісії за оформлення кредиту), тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за оформлення кредиту (за обслуговування кредиту) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору). Відповідачем сплачено грошові кошти у загальному розмірі 34 747,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, а тому в останньої відсутня заборгованість за даним кредитним договором, виходячи із наступного розрахунку: 20 000,00 грн. тіло кредиту + 10 200,00 грн. відсотки за користування кредитом = 32 200,00 грн. 34 747,00 грн. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, відмовити у стягненні з відповідача судових витрат на користь позивача, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7000 грн.

Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.04.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Мілоан» з Анкетою-заявою на кредит №3321509.

30.04.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №3321509, який підписано одноразовим ідентифікатором, в порядку укладання електронного договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вказаний договір містить Додаток №1 до Договору про споживчий кредит графік платежів, Додаток №2 до Договору про споживчий кредит Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до умов Договору про споживчий кредит: Сума (загальний розмір) кредиту становить 2000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 30.04.2021 р. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісій за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.05.2021 р. Комісія за надання кредиту: 3000 грн., яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 10200 грн., які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом

ТОВ «Мілоан» виконало вимоги укладеного кредитного договору між ним та відповідачем та перерахувало відповідачу на картковий банківський рахунок, у розмірі 20000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №45073210 від 30.04.2021 р.

АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, де зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 а банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 30.04.2021 р. були зараховані кошти у розмірі 20000 грн. (Виплата позики ОСОБА_2 ).

Відповідач не заперечує факт укладання договору та готримання від первісного кредитора кредитних коштів.

Позичальник умов кредитного договору не виконала належним чином, у зв`язку із чим в неї утворилась заборгованість.

Відповідно до Розрахунку заборгованості, який здійснено ТОВ «Мілоан» заборгованість відповідача становить в загальному розмірі 59220,57 грн., з яких: 12629 грн. залишок по тілу кредиту, 43591,57 грн. залишок по відсотках, 3000 грн. залишок по комісії.

18.10.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги і до відповідача за кредитним договором №3321509 від 30.04.2021 р. у розмірі 59220,57 грн., з яких: 12629 грн. залишок по тілу кредиту, 43591,57 грн. залишок по відсотках, 3000 грн. залишок по комісії, кількість днів прострочення 78 днів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону).

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та комісії, умови кредитування.

Крім того, з п. 5.1 договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання Договору ознайомився з усіма умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього Договору.

Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши йому, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитні кошти, в свою чергу позичальник свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав, що не спростовано відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача 43591,57 грн. заборгованості за процентами.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно п. 7.1 Договору строк його дії складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Водночас, сторони погодили у договорі як нарахування процентів за користування кредитом в межах терміну дії кредитного договору, так і у разі, якщо позичальник продовжує користуватися кредитом (п. 2.2.3), а також можливість пролонгації кредиту (п. 2.3).

Згідно п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

У пункті 2.3 договору визначені умови пролонгації.

У п.2.3.1.2. Договору зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Зазначеним пунктом встановлено, що у разі пролонгування строку дії договору в порядку п.2.3.1.2. Договору, строк не може перевищувати 60-ти днів.

Також, у п.2.3.1.1 передбачено, що позичальник може неодноразово продовжувати строк кредитування шляхом сплати комісії (3% від поточного залишку - пролонгація на 3 дні, 5% від поточного залишку - 7 днів, 10% від поточного залишку - 15 днів).

Відповідно до п.2.3.1.2 користування кредитними коштами припиняється, коли у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

З Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , який здійснено первісним кредитором ТОВ «Мілоан» встановлено наступне.

30.05.2021 р. був останнім днем строку кредитування, проте, у встановлений період відповідачем не було повернуто встановлений договором розмір грошових коштів (тіла та відсотків),

30.05.2021 р., 06.06.2021 р., 13.06.2021 р., 18.06.2021 р., 04.07.2021 р., 07.07.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати позичальником комісії.

Оскільки 11.07.2021 р. не відбулася сплата заборгованості та відповідач не пролонгував строк дії договору завчасно, відбулася пролонгація в порядку п.2.3.1.2 Договору (1 день).

11.07.2021 р., 14.07.2021 р., 21.07.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати комісії.

Оскільки 25.07.2021 р. не відбулася сплата заборгованості та відповідач не пролонгував строк дії договору завчасно, відбулася пролонгація в порядку п.2.3.1.2 Договору (4 дні).

28.07.2021 р. строк кредитування було продовжено в порядку п.2.3.1.1. Договору шляхом сплати комісії.

Оскільки 01.08.2021 р. не відбулася сплата заборгованості та відповідач не пролонгував строк дії договору завчасно, відбулася пролонгація в порядку п.2.3.1.2 Договору, автопролонгація здійснювалася кредитором в порядку п.2.3.1.2 Договору з 01.08.2021 р. до 30.12.2021 року (55 днів).

В сукупності загальний термін пролонгації дії договору в порядку п.2.3.1.2 Договору не перевищує 60 днів, а тому суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

ТОВ «ФК «Кредит капітал» має право на звернення до суду з даним позовом оскільки отримало права вимоги за вищевказаними договорами від первісного кредитора. У свою чергу, позивач не здійснював нарахування відсотків чи штрафних санкцій після отримання права вимоги.

За вказаних обставин, розмір спірної заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12629 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 43591,57 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 3000 грн.

ТОВ «Мілоан» надало позичальнику кредит на споживчі цілі, то, як вже вказувалось вище, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У кредитному договорі первісний кредитор встановлює комісію за надання кредиту: 3000 грн., яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово.

У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Законом України від 01 грудня 2005 року № 3161-IV Закон України «Про захист прав споживачів» був викладений в новій редакції, яка запровадила законодавче регулювання права споживача в разі придбання ним продукції у кредит (стаття 11) та визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача внаслідок їх несправедливості (стаття 18). Натомість, в частині першій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачалося, що умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними. Тобто була закріплена інша правова конструкція недійсності умов договору.

Разом з тим, ні заява, ні договір, ні паспорт споживчого кредитування, ні розрахунок заборгованості за кредитним договором не містять інформації стосовно того, в чому саме полягали дії банку з управління та обслуговування кредиту, за що нараховувалась комісія.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.

Враховуючи вказані обставини в контекстному взаємозв`язку з наведеними положеннями законодавства, роз`ясненнями суду вищої інстанції, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору в частині встановлення комісії за управління кредитом без деталізації змісту послуги суперечать положенням ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3000,00 грн. комісії за надання кредиту є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Тому, враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 56220,57 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками.

Щодо судового збору суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно платіжної інструкції №12229 від 23.06.2025 р. позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково на 94,93%, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно у розмірі 2299,58 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Представник позивача у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7000 грн., на підтвердження витрат надає наступні докази:

-Договір про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 р., який укладено між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та АО «Апологет»,

-Детальний опису робіт наданих послуг від 16.06.2025 р. за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0206 адвокатом були надані наступні види послуг: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30 хв.); ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.); погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв.); складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта (3 год. 30 хв.); подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт.

-Акт №44 наданих послуг підписаний між ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» відповідно до якого сума витрат на правничу допомогу становить 7 000 грн.

Представник відповідача у відзиві на позов просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7000 грн., на підтвердження витрат надає наступні докази:

-Договір про надання правової (правничої) допомоги №б/н/25 від 04.07.2025 р., який укладено між АБ «Калінін і партнери» та ОСОБА_1 ,

-Акт виконаних робіт від 11.07.2025 р. відповідно до якого АБ було надано наступні послуги: усна консультація Клієнта щодо захисту його прав по справі № 522/14389/25 за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за договором № 3321509 від 30.04.2024 р., складання, оформлення, подання до суду в інтересах Клієнта відзиву на позовну заяву по справі №522/14389/25 за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, терміном виконання 14 год., вартістю 7000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

-має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

-з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспіврозмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Також, суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині другій статті 141 ЦПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач надає документи про його витрати на правничу допомогу у цій справі та просить стягнути з відповідача 7 000 грн.

В свою чергу відповідач надає документи про понесення ним витрат на правничу допомогу у справі та просить стягнути з позивача 7 000 грн. таких витрат.

Суд, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката щодо предмету спору, складності справи, значення справи для сторін, ціни позову, встановленого обсягу наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, вважає обґрунтованими витрати позивача та відповідача на отримання правової допомоги по 4 000 грн. кожним.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню витрати у розмірі 3797,20 грн. (94,93%), з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню витрати у розмірі 202,80 грн. (5,07%).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 530, 612, 625, 628, 638 ЦК України, ст.ст.77,79,80,141,263-265,279,282-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) заборгованість за Договором про споживчий кредит №3321509 від 30.04.20021 р. у розмірі 56220 (п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) судовий збір у розмірі 2299 (дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять) гривні 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) витрати на професійну правову правничу допомогу у розмірі 3797 (три тисячі сімсот дев`яносто сім) гривні 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правову правничу допомогу у розмірі 202 (двісті дві) гривні 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 12 листопада 2025 року.

Суддя Донцов Д.Ю.