ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9974/25 Справа № 214/5109/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.А.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Лєгостаєвої Діани Володимирівни на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року, ухваленого суддею Поповим В.В., повне судове рішення складено 01 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання їхньої повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільна дочка сторін є повнолітньою, навчається в Комунальному закладі освіти «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» ДОР на денній формі навчання. Відповідач проходить службу в ЗС України та має дохід. Деякий час надавав допомогу на утримання доньки, проте на час подання позову категорично ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06 червня 2024 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років, а також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2025 року зазначене вище заочне рішення суду від 30.09.2024 року було скасоване.

Після перегляду Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалене рішення від 28 липня 2025 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 06 червня 2024 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.

Обидві сторони оскаржили дане судове рішення.

Позивач ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просила оскаржене рішення суду змінити, збільшити розмір стягнутих аліментів з 1/7 до 1/4 частини від усіх видів заробітку доходу відповідача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 до закінчення нею навчання або до досягнення 23-х років.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що висновок суд, щодо того, що позивачкою не надано доказів на підтвердження витрат, які вона несе у зв`язку із навчанням повнолітньої дочки, а тому нею не доведено, що вона потребує стягнення з відповідача аліментів у відповідному розмірі, вона вважає безпідставним. Адже норми чинного законодавства не встановлюють обов`язку позивача в таких випадках надавати відповідні докази. Донька потребує кошти на проїзд, канцелярію, ноутбук, навушники тощо, окрім витрат для забезпечення належного існування та життєвого зростання. Суд першої інстанції безпідставно врахував наявність у відповідача однієї повнолітньої дитини та батьків, які є пенсіонерами та отримують пенсію, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на визначення розміру аліментів у цій справі. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження суттєвих витрат на утримання дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання.

В свою чергу представник відповідача адвокат Лєгостаєва Д.В. подала апеляційну скаргу в інтересах відповідача, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, просила стягнути аліменти на утримання дочки відповідача ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000, 00 грн. до закінчення нею навчання або досягнення 23-х років.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачкою не доведено, що дочка сторін потребує матеріальної допомоги, не надано доказів стосовно витрат на навчання доньки, понесених позивачкою. Суд, на думку представника відповідача, по суті повністю переклав на відповідача обов`язок з утримання повнолітньої ОСОБА_3 , що є неприпустимим з огляду на рівність батьків в обов`язку щодо утримання дитини. Так суд не врахував, що відповідач повністю несе обов`язки по сплаті комунальних послуг у житловому будинку, де зареєстроване місце проживання дочки ОСОБА_4 , повністю оплачує навчання іншої повнолітньої дочки ОСОБА_5 . Відповідач вважає, що достатнім розміром аліментів є тверда грошова сума у вигляді 3000, 00 грн. на місяць до закінчення дочкою навчання.

Відзивів на апеляційні скарги не надходило.

Враховуючи ціну пред`явленого позову, відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги обох сторін необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12 січня 2006 року Саксаганським відділом реєстраії актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №36.

17 лютого 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26 квітня 2024 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №17.

Згідно довідки №181 від 19.04.2024 року та №725 від 07.11.2024 року, ОСОБА_3 навчалась на денній формі навчання, на неповному державному забезпеченні в комунальному закладі освіти «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради», строк навчання в якому був установлений до 28 червня 2025 року. Разом з тим, згідно інформаційного листа від 21.11.2024 року, ОСОБА_3 отримувала стипендію у розмірі 1250 грн., оплату за навчання в комунальному закладі освіти «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради» не здійснювала, за кошти бюджету не харчувалась та не сплачувала за харчування.

Згідно довідки №279 від 04.07.2026 року, ОСОБА_3 проходить перепідготовку (за рахунок коштів фізичної особи) в комунальному закладі освіти «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради», термін навчання в якому встановлений з 02 липня 2025 року по 05 грудня 2025 року, форма навчання: вечірня Дочка сторін зареєстрована та проживає разом з позивачкою, про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи №9694 від 18.07.2018 року та №6398 від 18.07.2018 року, видані Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, його донька досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує фахове навчання та відповідно потребує, у зв`язку з цим, матеріальної допомоги на навчання, харчування, проживання та належних умов життя, необхідних для розвитку дитини, таким чином батько зобов`язаний приймати участь в утриманні доньки до закінчення нею навчання або досягнення двадцяти трьох років.

При цьому, суд першої інстанції врахував і те, що детального опису із доказами витрат на утримання доньки позивачкою не надано, і те, що матеріальне становище платника аліментів, який є військовослужбовцем та регулярно отримує грошове забезпечення, довідки про розмір якого суду не наданий, проте який у добровільному порядку періодично надавав дочці матеріальну допомогу та оплачував комунальні витрати на утримання житлового приміщення, в якому дочка зареєстрована та певний час проживала, його працездатності, наявності у нього ще однієї повнолітньої дитини та батьків, які є пенсіонерами та мають отримувати пенсію, матеріального становища дочки сторін у справі, яка навчалась за кошти державного бюджету, отримувала стипендію у розмірі 1250 грн., проживала і навчалась в одному населеному пункті, у зв`язку з чим не несла матеріальних витрат на самостійний винайм житла, проходить перепідготовку за рахунок коштів фізичної особи, без зазначення та надання доказів вартості такої перепідготовки.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів, необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт продовження навчання, вік, який не перевищує двадцяти трьох років, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Як вбачається із копії довідок №, які є в матеріалах справи, спільна повнолітня дитина сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається «Криворізький професійний гірничо-технологічний ліцей» Дніпропетровської обласної ради», проживає разом із матір`ю позивачкою по справі, отже вона є такою, що потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням, суд дійшов правильного висновку про те, що її батько ОСОБА_2 будучи працездатною особою, зобов`язаний забезпечувати дочку шляхом сплати аліментів на її утримання на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Частково задовольняючи позовні вимоги в 1/7 частині від доходу відповідача замість 1/4, по яку просила позивач у позові, суд врахував, що позивачкою не було належним чином обґрунтовано необхідність стягнення саме чверті доходів відповідача, наявність у нього іншої повнолітньої дочки, якій він оплачує навчання, факти добровільної допомоги відповідача на рахунок дочки. На користь цього висновку суду, колегія також звертає увага на факт навчання дочки ОСОБА_4 на вечірній формі навчання, що надає їй можливість підробляти і мати власний дохід. Тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу позивачки.

Разом з тим, жодних доказів не подано і представником відповідача на підтвердження доводів його апеляційної скарги, зокрема що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу своїй дочці у визначений судом спосіб та розмір, при цьому суд врахував наведені відповідачем аргументи під час перегляду після скасування заочного рішення та задовільнив позовні вимоги частково. Аргументів про необхідність визначення способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та в розмірі 3000, 00 грн., таких щоб заслуговували на увагу та не враховані судом при ухваленні оскарженого рішення в апеляційній скарзі сторони відповідача не приведено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що посилання скаржників в апеляційних скаргах не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість судового рішення, невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок осіб, які подали апеляційні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Лєгостаєвої Діани Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Понесені скаржниками у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ними.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 11.11.2025.

Головуючий суддя

Судді