ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернишової Олени Анатоліївни про зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Приватного нотаріуса Чернишової Олени Анатоліївни про зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач просить зобов`язати відповідача надати їй копію належним чином засвідченого заповіту, який складений її батьком ОСОБА_2 не на її користь та надіслати його на домашню адресу заявника.

Підставою звернення до суду із цим позовом та обраний порядок захисту своїх порушених прав позивачка зазначає ст. 2 ЦПК України.

Отже, цей позов подано до суду за правилами цивільного процесуального законодавства.

Водночас, предметом спору у цій справі є оскарження дій/бездіяльності відповідача приватного нотаріуса Чернишової О.А. щодо розгляду поданої позивачкою заяви у порядку звернення громадян. Вимоги позову стосуються заобов`язання відповідача вчинити певні дії.

З огляду на вказане суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція ? це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства ? цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція ? це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Відповідно до частини першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Пунктом 1 частини першої ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір ? це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень ? це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення ? публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

У цій справі суд встановив, що позивач звернулася до суду із вимогою про зобов`язання Приватного нотаріуса Чернишової О.А. надати їй копію належним чином засвідченого заповіту, який складений її батьком ОСОБА_2 не на її користь, та надіслати її на домашню адресу заявника.

За змістом позовної заяви позивач зазначає про свою незгоду із діями/бездіяльністю відповідача як суб`єкта владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений у спірних правовідносинах здійснити розгляд поданої позивачем до нього заяви.

Отже, такі правовідносини за своїм змістом є публічно-правовими та ґрунтуються на нормах публічного права.

Оскільки за вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу розгляду поданої позивачкою заяви, тому суд вважає, що такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки правовідносини між сторонами спору в цій справі носять публічно-правовий характер, вважаю, що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду і ця справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане вважаю наявними правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернишової Олени Анатоліївни про зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК