УХВАЛА

про часткову відмову у відкритті провадження та залишення позову без руху

17 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Одеської районної ради та Комунального підприємства «Лікарняна аптека» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації, моральної шкоди, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку, звільнення з посади головного бухгалтера та відкриття кримінального провадження за бездіяльність власника,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Одеської районної ради та КП «Лікарняна аптека» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації, моральної шкоди, компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку, звільнення з посади головного бухгалтера та відкриття кримінального провадження за бездіяльність, у якому просить суд:

- Притягнути керівництво Одеської районної ради до кримінальної відповідальності за бездіяльність, злочинність та байдужність до своїх обов`язків, до працівників комунального підприємства «Лікарняна аптека» та до доведення підприємства майже до банкрутства;

- Зобов`язати Одеську районну раду Одеської області призначити директора (керівника) комунального підприємства «Лікарняна аптека», щоб позивачка мала можливість звільнитися з посади головного бухгалтера, або звільнити її з посади головного бухгалтера з 30.11.2025 рішенням суду, щоб отримати оформлену трудову книжку з записом про звільнення;

- Стягнути Відповідачів на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, за січень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2023 року, за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року, за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень. листопад 2025 року, без обов`язкових платежів (за вирахуванням ПДФО та військового збору) у розмірі 1 102 297,73 гривень (один мільйон сто дві тисячі двісті дев`яносто сім гривень 73 копійки);

- Стягнути з Власника на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 151 338 гривень (сто п`ятдесят одна тисяча триста тридцять вісім гривень);

- Стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за вирахуванням ПДФО та військового збору у сумі 84 857,63 гривень (вісімдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят сім гривень 63 копійки);

- Стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при виході на пенсію відповідно до умов Колективного договору у сумі 28 168,50 гривень (двадцять вісім тисяч сто шістдесят вісім гривень 50 копійок);

- Стягнути з Відповідачів на користь ОСОБА_1 компенсаційні втрати частини грошових доходів з порушенням їх виплати, за вирахуванням ПДФО та військового збору у сумі 296 382,60 гривні (двісті дев`яносто шість тисяч триста вісімдесят дві гривні 60 копійок).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, суди загальної юрисдикції мають розглядати справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`ясняє заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі № 757/43355/16-ц виснувала, що розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Отже, заявлені позивачем вимоги до Одеської районної ради про притягнення керівництва Одеської районної ради до кримінальної відповідальності за бездіяльність, злочинність та байдужність до своїх обов`язків, до працівників комунального підприємства «Лікарняна аптека» та до доведення підприємства майже до банкрутства, та про зобов`язання Одеську районну раду Одеської області призначити директора (керівника) комунального підприємства «Лікарняна аптека», щоб позивачка мала можливість звільнитися з посади головного бухгалтера, або звільнити її з посади головного бухгалтера з 30.11.2025 рішенням суду, щоб отримати оформлену трудову книжку з записом про звільнення, не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства та взагалі судами України, у зв`язку з чим у прийнятті позовної заяви до розгляду в частині вказаних вимог слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, вихідної допомоги та компенсації втрати частини грошових доходів у розмірі 1 663 044,46 грн, суд дійшов висновку про необхідність залишення їх без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місцезнаходженням КП «Лікарняна аптека» згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є: Одеська обл., м. Біляївка, вул. Харківська, 32.

Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч. 1 ст. 28 ЦПК України).

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Частиною 15 ст. 28 ЦПК України унормовано, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що перебуває у трудових відносинах з КП «Лікарняна аптека», яке і є зобов`язаною стороною за її вимогами. Отже, враховуючи, що судом відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог до Одеської районної ради, місцезнаходженням якої є: м. Одеса, вул. Канатна, 83, позивачу слід обґрунтувати підсудність даного спору Приморському районному суду м. Одеси, враховуючи, що і позивач і відповідач КП «Лікарняна аптека» зареєстровані в м. Біляївка Одеської області.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Верховний Суд у постановах від 02.02.2022 у справі № 705/2159/19, від 19.02.2020 у справі № 761/943/18, від 15.02.2021 у справі № 372/4328/19, від 17.06.2021 у справі № 725/5849/20, від 08.09.2021 у справі № 265/5327/20 навів висновок, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», стосується позовних вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі і не поширюється на вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування роботодавцем моральної шкоди.

Таким чином, позивач звільнений від сплату судового збору за вимогу про поновлення на роботі, проте не звільнений від сплати судового збору за вимоги про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем заявлено 5 вимог майнового характеру. Ціна позову вказана у загальній сумі 1 663 044,46 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином судовий збір за подання даного позову становить 15 140,00 грн (12 112,00 грн за зниженим коефіцієнтом).

Разом з тим, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, а тому позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Також 18.10.2023 набув чинності Закон України від 29.06.2023 № 3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», яким, зокрема, внесені зміни до ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Разом з тим, матеріали справи, що надійшли до суду через систему "Електронний суд", не містять доказів надсилання КП «Лікарняна аптека» копій поданих до суду документів, а у позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 - 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення її без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу слід обґрунтувати підсудність даного спору Приморському районному суду м. Одеси, надати докази направлення копії позовної заяви з додатками КП «Лікарняна аптека», вказати про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідачів та сплатити судовий збір у розмірі 12 112,00 грн або надати докази наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору чи відстрочення, розстрочення його сплати.

Заяву про усунення недоліків необхідно надати до Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 186, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської районної ради в частині вимог про притягнення керівництва Одеської районної ради до кримінальної відповідальності за бездіяльність, злочинність та байдужність до своїх обов`язків, до працівників комунального підприємства «Лікарняна аптека» та до доведення підприємства майже до банкрутства, та про зобов`язання Одеську районну раду Одеської області призначити директора (керівника) комунального підприємства «Лікарняна аптека», щоб ОСОБА_1 мала можливість звільнитися з посади головного бухгалтера, або звільнити її з посади головного бухгалтера з 30.11.2025 рішенням суду, щоб отримати оформлену трудову книжку з записом про звільнення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської районної ради та Комунального підприємства «Лікарняна аптека» в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, моральної шкоди, компенсації вихідної допомоги при виході на пенсію, компенсації втрати частини грошових доходів, залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення вищезазначених недоліків десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню в частині залишення позову без руху не підлягає.

Ухвала в частині відмови у відкритті провадження у справі протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик