ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1147/19Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/817/579/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар - Гичко К.С.

з участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного підприємства "Світоч-Б" на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року, ухвалене суддею Запорожець Л.М. у цивільній справі №608/1147/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум-Плюс" до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Чортківська міська рада, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Світоч-Б", про захист інтересів суб`єкта господарювання на видобуток корисної копалини місцевого значення шляхом визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ТОВ «Аурум-Плюс» звернулось в суд з вказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач як субєкт господарювання у визначеному законом порядку за рахунок власних коштів затвердив запаси корисної копалини місцевого значення (пісок), які знаходяться на території Білівської сільської ради Чортківського району та занесені до Державного фонду надр у 2009 році шляхом визначення координатних точок земельної ділянки, що є підставою для отримання позивачем акту гірничого відводу та оренди земельної ділянки з метою видобутку корисної копалини.

Розпорядженнями голови Чортківської РДА у 2010 році відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передано у приватну власність земельні ділянки площею по 2 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Білівської сільської ради із складу земель сільськогосподарського призначення угіддя-рілля, які накладаються на ділянку надр корисної копалини.

Надання у власність відповідачам ОСОБА_4 спірних земельних ділянок є незаконним, про що позивач дізнався з матеріалів кримінального провадження №0000081 від 11.12.2012 року, в якому позивач визнаний потерпілим.

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000081 від 11.12.2012 року відносно ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, вбачається незаконна передача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земель пасовища в урочищі Малинова Гора у с.Біла Чортківського району, діями якого завдана шкода інтересам держави та позивачу, оскільки спричинено тяжкі наслідки (183 тис. грн).

Згідно висновку експерта від 27.01.2016 року, розроблений проект землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , технічна документація за складом, змістом та правилами оформлення вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування не відповідають.

Оскільки допущені порушення призвели до незаконного надання відповідачам у власність спірних земельних ділянок, що спричинило порушення законного інтересу позивача на видобуток на спірних земельних ділянках корисної копалини - піску, тому просив суд захистити його законні інтереси на видобуток корисної копалини шляхом визнання недійсними виданих відповідачам Державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум-Плюс» до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чортківської міської ради Тернопільської області, Приватного підприємства «Світоч Б» про захист інтересів суб`єкта господарювання на видобуток корисної копалини місцевого значення шляхом, визнання недійсним Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації - задоволено.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 453839 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером :01:001:1753, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22.03.2010 року № 190, на ім`я ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №453841 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером :01:001:1754, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22.03.2010 року № 189, на ім`я ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 453840 від 26 березня 2010 року за кадастровим номером :01:001:1752, виданого на підставі розпорядження Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області від 22.03.2010 року №188, на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 (два) га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, і призначена для ведення особистого селянського господарства.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , просять скасувати рішення суду першої інстанції, вважають його незаконним та необгрунтованим, та просять ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг зводяться до відсутності порушеного законного інтересу позивача, який підлягає судовому захисту.

Крім цього, наголошується на вже наявні судові рішення, якими спір вирішено по суті, однак позивач продовжує зловживати своїми правами, постійно змінюючи формулювання позовних вимог, які не міняють їх суті, додаючи додаткових учасників справи, маніпулюючи формулюванням позовних вимог, які мають одну і ту ж суть та наслідки.

Апеляційний суд Тернопільської області у постанові від 08.02.2018 року у справі №608/1186/17 вже вказував про зловживання позивачем процесуальними правами при постійному зверненні з позовами до тих же сторін щодо предмету, підстав, які вже були вирішені.

Суд першої інстанції не запобіг такому зловживанню і фактично повторно вирішив спір щодо питань, які уже були вирішені у справах №1916/108/2012, №608/362/16-ц.

Законний інтерес позивача на видобуток корисних копалин може бути підтверджений виключно спеціальним дозволом на користування ділянкою надр (надрами). Саме такий дозвіл може породжувати законний інтерес чи право особи на видобуток корисної копалини, отримання Акту гірничого відводу і отримання в оренду земельної ділянки для видобутку корисної копалини.

Однак, позивач не подав такого діючого нескасованого дозволу.

Затверджені у 2009 році запаси корисних копалин та документи, якими позивач обгрунтовує позов, не є правовою підставою для видачі Акту гірничого відводу та отримання в оренду земельних ділянок для видобутку корисної копалини.

Не є такою підставою і геологічна інформація щодо родовища надр №288 від 08.10.2009, оскільки станом на 2019 рік така інформація належала державі відповідно до п.11 постанови КМУ №939 від 07.11.2018. Крім цього, сама по собі така інформація також не є підставою для видачі Акту гірничого відводу та отримання земельної ділянки для видобутку корисної копалини без спеціального дозволу на користування надрами.

Всі документи, яким позивач обгрунтовує свій позов, могли бути лише передумовою для видачі спеціального дозволу на користування надрами. Але без такого спеціального дозволу всі ці дії та інформація не дають права на видобуток корисних копалин, заявлених позивачем у позові.

Виданий позивачу на підставі вказаних документів спеціальний дозвіл на користування надрами №5235 від 01.12.2010 року у 2015 році був визнаний судом недійсним (скасований) у звязку з незаконністю його видачі (рішення Чортківського районного суду від 21.12.2015 року у справі №608/258/13-ц).

Інтерес позивач полягає у бажанні отримати Акт гірничого відводу та отримати в оренду земельну ділянку. Однак, позов, заявлений до відповідачів ОСОБА_4 та інших, які не наділені повноваженнями видачі таких Актів.

Скасування державних актів не відновлює прав позивача і не задовольняє його інтересу на видобуток ним на цих землях корисних копалин.

Оскаржуваним рішенням суд самовільно повертає земельні ділянки попередньому власнику, який не бажає такого повернення і не заявляє відповідного позову.

Крім цього, відповідно до ст. 16 КУпН у редакції, чинній на червень 2019 року, спеціальні дозволи на користування надрами надаються через аукціон (переможцям аукціонів). А тому невідомо, чи стане позивач переможцем аукціону і чи взагалі буде брати участь в такому.

А відтак, заявлений цим позовом інтерес позивача є суто уявним і надуманим, не відповідає нормам права та заявлений поза межами правового регулювання.

Конституційний суд України у рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 розтлумачив, що інтерес може бути як законним, так і незаконним. Якщо інтерес є безпідставним, незаконним, то він не захищається ні законом, ні правом.

Інтерес позивача є удаваним також і з тих підстав, що за весь час його інтересу з 2007 року він не розробив проект землеустрою земельної ділянки.

Крім цього, суд першої інстанції залишив поза увагою, що право на отримання земельної ділянки для видобутку корисної копалини не започатковується (не породжується) ст.ст. 34, 122 ЗК України, а започатковується актами законодавства про надра (ст.18 КУпН), а в позивача не було передумов, передбачених КУпН, для отримання земельної ділянки для видобутку корисної копалини.

Матеріали справи не містять доказів, що спірні земельні ділянки належать до категорії землі промисловості. Передача земель для користування надрами з будь-яких інших категорій, в тому числі земель сільськогосподарського призначення, навіть якщо вони і були пасовищем, ЗК України не допускає. А тому породжений позивачем спір щодо його інтересу на видобуток корисної копалини піску на землях сільськогосподарського призначення, навіть і якщо вони були пасовищем, не є способом і можливістю задоволення інтересу позивача видобувати на пасовищі корисні копалини, тим більше без наявності спеціального дозволу.

Висновок суду щодо знаходження спірних земельних ділянок в межах населеного пункту та приналежність їх до угідь пасовище, суперечить вже встановленій протилежній цьому обставині у справі №1916/108/2012. У цій справі встановлено, що спірні земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення і такими, що можуть передаватися у власність громадянам, і позивачу було відмовлено у визнанні його прав як надрокористувача на підставі цих самих документів, які позивач подав і до цього позову.

Матеріали кримінального провадження не є документами, що відновлюють чи надають право позивачу на видобуток надр на спірних земельних ділянках.

Спір з питання категорії землі і її місцезнаходження уже вирішений у справі №1916/108/2012.

Дана справа в частині позовних вимог до Чортківської РДА, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 підлягала закриттю з підстав, передбачених п.п.2, 3 ст. 255 ЦПК України, а в частині позову до Сектору державної реєстрації Чортківської РДА відмові, оскільки ніяких позовних вимог до цього відповідача не було заявлено. Суд безпідставно відхилив клопотання про закриття провадження.

Окрім наведеного, суд першої інстанції не дотримав вимог міжнародного права, його висновки суперечать висновкам ЄСПЛ у ряді справ.

Також суд безпідставно не застосував строк давності.

Кримінальне провадження та обвинувальний акт не відкривали нових даних, яких позивач не знав і не міг знати, які були би новими для нього і обізнаність з якими відкривали позивачу нову (іншу) підставу на видобуток корисної копалини та отримання гірничого відводу. Позивач був обізнаний і намагався захистити свій інтерес як надрокористувача в судовому порядку ще з травня 2011 року і знав, що реалізація такого інтересу і права на видобуток корисної копалини можлива лише за наявності діючого спеціального дозволу на користування надрами, якого у позивача немає. Про це наголосив позивачу апеляційний суд у справі №608/1186/17, у якій цей суд і вказав позивачу на зловживання його процесуальними правами.

Позов у цій справі, поданий у 2019 році, вже фактично є четвертим позовом з підстав надрокористування, скасування одних і тих же земельних актів як захист прав надрокористувача.

У кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим не як потерпілий у звязку з втратою спеціального дозволу, гірничого відводу чи прав на земельну ділянку, а виключно як потерпілий в грошовій сумі 131 000 грн, витрачених нібито на проведення геологічного вивчення. Тобто кримінальне провадження здійснювалося не за наслідками незаконного вибуття із власності чи користування земельної ділянки безпосередньо від позивача. У позивача ніколи не було у будь-якому володінні спірних земельних ділянок.

Крім цього, недоведеною є обставина, що втрата позивачем коштів на геологічне вивчення сталася з вини відповідачів ОСОБА_4 чи інших осіб. На даний час взагалі не визнано винною будь яку особу у цьому кримінальному провадженні.

Навіть якщо брати до уваги факти, описані в кримінальному провадженні, зокрема, в обвинувальному акті від 15.07.2016 року, хоча скаржник і заперечує проти цього, то це могло вважатися нововиявленою обставиною для перегляду справи №1916/108/2012, але аж ніяк не могло вважатися новою підставою для подання нового позову.

В апеляційній скарзі приватне підприємство "Світоч-Б" просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неправильно оцінив обставини набуття ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 права власності на землю. Відповідачі законно набули право власності на спірні земельні ділянки і вже понад 15 років є законними власниками. При наданні відповідачам земельних ділянок Чортківська РДА діяла в межах своїх повноважень. Спірні ділянки розташовані на території сільської ради с.Біла Чортківського району поза межами населеного пункту, а тому саме РДА мала право розпоряджатися цими землями. Надання землі для ведення осг громадянам членам територіальної громади відповідало вимогам ст.ст. 118, 121 ЗК України.

Суд першої інстанції вважає розпорядження РДА незаконними лише з огляду на цільове призначення угідь (пасовище) і наявність надрового родовища.

Однак, на час передачі земельної ділянки у приватну власність її категорія офіційно була землі сільськогосподарського призначення. Ніякого рішення про зміну категорії цих земель на на землі промисловості (для видобування корисних копалин) у 2009-2010 роках ухвалено не було. В інших судових рішеннях за участю цих же сторін встановлено, що спірні ділянки належали до категорії сільськогосподарських земель і відсутні докази їх переведення до іншої категорії. Лише компетентний орган (КМУ або обласна рада) міг змінити цільове призначення зазначених земель під потреби надрокористування, але цього не відбулося. На момент видачі державних актів Олешкам у 2010 році правових підстав відмовити їм у приватизації не було.

Суд першої інстанції помилково ототожнив поняття категорії земель і виду угідь. Насправді пасовище є видом сільськогосподарських угідь, що входить до категорії земель сільськогосподарського призначення. Твердження позивача про те, що земля одночасно належить до земель промисловості і до пасовищ, є внутрішньосуперечливим. Згідно ст. 19 ЗК України землі промисловості і землі сільськогосподарського призначення окремі категорії.

Висновок суду про належність спірних земельних ділянок до земель промисловості є юридично некоректним. До категорії земель промисловості земельна ділянка могла бути віднесена лише після розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо зміни її цільового призначення і прийняття відповідного рішення уповноваженим органом згідно ЗК України.

Також не можна вважати ці ділянки землями запасу, оскільки вони були вилучені із запасу та передані у приватну власність ще у 2010 році.

Щодо законності надання пасовища у власність - суд взяв до уваги некоректну редакцію ст. 34 ЗК України. Норми ЗК України не обмежувати набуття у власність земельних ділянок, призначених для сінокосіння і випасання худоби. Суд не врахував, що ОСОБА_4 отримували землю не для спеціально декларованого використання як пасовище, а для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст. 33 ЗК України. Ведення ОСГ це ширше цільове призначення, яке дозволяє власнику землі самостійно обирати вид сільськогосподарської діяльності вирощування польових культур, садівництво, городництво, тваринництво тощо. Після приватизації ділянки власники мали право змінити структуру угідь (наприклад, розорати пасовище для посіву, якщо це відповідає веденню осг).

Навіть якщо припустити, що РДА порушила вимоги ст. 34 ЗК України, це порушення належало оскаржувати у встановлені законом строки. На момент розгляду справи у 2025 році сплив значний проміжок часу, земля стала приватною власністю у 2010 році і власники мали законні очікування щодо непорушності їх прав.

Суд не врахував відсутність у ТОВ Аурум-Плюс чинних прав на землю та надра взагалі. На момент звернення до суду позивач не мав реального речового права ні на спірні земельні ділянки, ні на надра під ними. Намір ТОВ Аурум-Плюс отримати ділянку в оренду для видобування піску так і не був реалізований. Спеціальний дозвіл №3382 від 31.10.2008 року надавав право лише на геологічне вивчення надр. Цей дозвіл не надавав права видобувати пісок у промислових обсягах і не надавав прав на землю. При проведенні геологічного вивчення повинен бути укладений договір оренди земельної ділянки. Однак, позивач не розробив проект землеустрою земельної ділянки, яку він хотів вивчати, тобто не проявив волевиявлення на отримання земельної ділянки на законних підставах.

Позивач не надав жодного доказу проект землеустрою земельної ділянки, спеціального дозволу, акту гірничого відводу чи будь-якого іншого документу, який би засвідчував законне право позивача на користування земельною ділянкою чи надрами та вимагав би вилучення спірних земель для потреб надрокористування.

У даному випадку відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту. Позивач обгрунтовував позов на захист його інтересу у видобутку корисних копалин. Однак, такий інтерес не дорівнює законному праву. Відповідно до ст. 15 ЦПК України захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право особи, а не абстрактний господарський інтерес. Позивач не має ані власності, ані оренди, ані іншого речового права на цю землю, ані спеціального дозволу на користування надрами, ані розробленого проекту землеустрою. Позивач лише потенційно хотів набути певні права на спірні ділянки.

Суд не зясував, чи співпадають земельні ділянки відповідачів із координатами ділянок надр, на які позивач, на його думку, мав інтерес. В експертизі від 27.01.2016 року, яку зроблено у кримінальному провадженні, ділянка надр визначена у координатних системах СК63, які є застарілими (1963 р.) і має бути визначена в координатах системи GPS. Земельні ділянки відповідачів визначені в системі GPS. Переведення координат ділянок надр із системи СК 63 в систему GPS в експертизі відсутнє. Отже, незрозуміло, на підставі чого суд зробив висновок про накладення земель відповідачів ОСОБА_4 та ділянки надр, зазначених у різних системах координат. Суд ухилився від зясування обставин, чи співпадають земельні ділянки відповідачів із ділянкою надр, визначеною як родовище Малинова гора. В матеріалах справи є три висновки експертиз, які суперечать одне одному. Експертиза від 18.02.2020 року є ближчою до моменту подання цього позову і вона повністю спростовує експертизу від 27.01.2016 року.

Крім наведеного, суд першої інстанції допустив істотне порушення процесуального закону та повторно розглянув спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, який вже був вирішений остаточно судом у 2014 році у справі №1916/108/2012. Позивачу ТОВ Аурум Плюс було відмовлено у задоволенні позову до Чортківської РДА, Олешків та інших відповідачів про визнання недійсними тих самих розпоряджень РДА і державних актів. Розгляд по суті вдруге одного й того ж самого спору порушує принцип правової визначеності та остаточності судового рішення.

Також суд помилково поновив позивачу строк звернення в суд і не застосував наслідки спливу позовної давності. З моменту видачі державних актів у 2010 році і до моменту звернення з даним позовом у 2019 році пройшло більше 9 років. Суд прийняв аргумент, начебто позивач дізнався про порушення його права лише у 2016 році , однак фактично позивач був обізнаний про всі обставини ще у 2011 році, коли вперше подав позов з цих же підстав. Більш того, саме ТОВ Аурум Плюс ініціювало кримінальне провадження щодо дій службових осіб під час передачі земельних ділянок у власність відповідачів, тож йому були відомі результати експертиз і перевірок задовго до 2016 року.

Позов предявлено не уповноваженим органом чи власником землі, а сторонньою юридичною особою, яка дізналася про передачу відповідачам земельних ділянок ще у 2011 році. Тому обчислення строку позовної давності з 2016 року є необгрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ Аурум Плюс просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апелянта вважає надуманими і безпідставними.

Щодо охоронюваного законом інтересу позивача вказує, що Чортківська РДА, надаючи спірні земельні ділянки відповідачам ОСОБА_4 , вийшла за межі своїх повноважень. Надані відповідачам земельні ділянки накладаються на ділянку надр корисної копалини, визначену спеціальним дозволом №3382 від 31.10.2008. Цей дозвіл був виданий строком на 1 рік та стосувався права ТОВ Аурум Плюс на геологічне вивчення родовища пісків на території Білівської сільської ради і мав дію, повязану із встановленням факту наявності або відсутності корисної копалини в урочищі Малинова Гора на території Білівської сільської ради. Дозвільний акт органу з надрокористування є підставою для затвердження запасів розвіданого родовища будівельного піску на пошуковій ділянці надр з урахуванням її координат, визначених у згаданому спецдозволі, на замовлення ТОВ Аурум Плюс і дає йому скористатися отриманням інших дозвільних документів на видобуток корисної копалини. Однак, у цьому виникли перешкоди у звязку з виникненням права власності на цю землю відповідачів ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 1.12.2004 року охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально правовим засадам.

Тому суд правильно врахував наявність у позивача охоронюваного законом інтересу, даючи відповідну оцінку обставинам справи.

Висновки суду грунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

У кримінальному провадженні №0000081 від 11.12.2012 року (яке закрито ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13.11.2020 року у справі №608/1207/16-к у звязку із смертю обвинуваченого ОСОБА_5 без реабілітуючих підстав), встановлено, що спірні земельні ділянки не могли бути передані у власність відповідачам, так як ці землі є пасовищем.

Земельні ділянки, призначені для сінокосіння і випасання худоби, можуть надаватися лише в оренду і лише громадянам, які утримують худобу. Надання таких земель у приватну власність не допускається.

Розпорядження голови Чортківської РДА про передачу у власність ОСОБА_4 земельних ділянок було прийнято всупереч вимогам ст. 34, ч.1 ст. 66, ЗК України, ст. 4 КУпН, оскільки у приватну власність надано земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства з іншого складу земель а саме промислового призначення та земель випасу (пасовище), що є підставою визнати державні акти недійсними.

Суд правильно виходив з того, що наявність не скасованих у встановленому законом порядку державних актів про право власності відповідачів на спірні земельні ділянки є прямою перешкодою позивачу як для ініціювання відповідного дозволу на видобуток піску, так і для вирішення Тернопільською обласною радою питання про одержання акту гірничого відводу та передачу у строкове користування чи у власність спірної земельної ділянки, яка на даний час юридично і фактично не є вільною.

Чортківська РДА повинна була відмовити ОСОБА_4 у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Суд правильно врахував правову позицію Верховного Cуду у справі №362/884/16-ц, згідно якої визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав.

Також суд правильно відмовив у застосуванні строків позовної давності, так як позивач не порушив такого строку. Про те, що спірні землі відносяться до земель промисловості і випасу, позивач дізнався з матеріалів кримінального провадження та складеного обвинувального акту у ньому від 15.07.2019 року.

Крім цього, ТОВ Аурум Плюс вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про тотожність спорів у даній справі та у справі №1916/108/2012, оскільки склад учасників у цих справах є різним, про що наголосив Тернопільський апеляційний суд у постанові від 05.09.2019 року, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадженні у даній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника адвоката Заплітної І.А., представника ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Д.В., які підтримали доводи апеляційних скарг, представників ТзОВ Аурум Плюс - Гіля А.О., адвокатів Волинця С.А., Бочана І.П., Старовойтову Д.А., які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції вважають законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані відповідачам земельні ділянки мають статус пасовища та відносяться до земель сільськогосподарського призначення, призначених для сінокосіння та випасання худоби селян, а не до складу угіддя/рілля.

При цьому спірні земельні ділянки накладаються на ділянку надр корисної копалини, яка визначена на підставі Спеціального дозволу № 3382 Міністерства охорони природи на користування надрами від 31.10.2008 року, з урахуванням затвердження запасів корисної копалини місцевого значення за рахунок коштів позивача, уповноваженим на те державним органом; під час надання земельних ділянок у власність відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 Чортківська районна державна адміністрація вийшла за межі своїх повноважень, а розроблені проекти землеустрою на спірні земельні ділянки та технічна документація не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування. Підставою даного позову є незаконне надання у приватну власність відповідачам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із іншого складу земель - промислового призначення та земель запасу, що є підставою визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю та скасувати їх державну реєстрацію.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ Аурум Плюс та скасування виданих відповідачам у 2010 році Державних актів на право власності на земельні ділянки.

Обставини справи.

На підставі розпоряджень Чортківської районної державної адміністрації від 10 березня 2010 року №157, 158, 159 Про надання дозволу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території білівської сільської ради та розпоряджень Чортківської районної державної адміністрації від 22 березня 2010 року №188, 189, 190 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Білівської сільської ради відповідачам 29 березня 2010 року видано державні акти на право власності на земельну ділянку:

державний акт серії ЯИ №453840, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1752;

державний акт серії ЯИ №453841, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1754;

державний акт серії ЯИ №453839, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1753.

З листа Білівського старостинського округу 32 Чортківської міської ради Тернопільської області від 16.04.2020 №99 вбачається, що земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:1752, :01:001:1753, :01:001:1754 згідно проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та згідно форми 6-ЗЕМ відводились за рахунок земель запасу (сільськогосподарські землі, у тому числі сільськогосподарські угіддя/рілля) та знаходяться за межами населеного пункту с.Біла.

З листа відділу у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.35-125/115-20 від 18.06.2020 року вбачається, що за даними Державного земельного кадастру земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:1752, :01:001:1753, :01:001:1754, розташовані за межами населеного пункту с.Біла Чортківського району Тернопільської області, відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля.

Рішенням Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 16.08.2007 року №135 надано дозвіл ТОВ Аурум Плюсна збір матеріалів попереднього погодження вибору земельної ділянки для розміщення карєру для проведення геологорозвідувальних робіт та отримання дозволу на проведення геологічного вивчення та добування піску в с.Біла на Малиновій горі площею 8 га.

Рішенням Чортківської районної ради №231 віл 02.11.2007 року надано ТзОВ Аурум Плюс дозвіл на геологічне вивчення родовищ пісків на території Білівської сільської ради.

31 жовтня 2008 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України видано товариству з обмеженою відповідальністю Аурум Плюс спеціальний дозвіл №3382 на користування на користування надрами, вид користування надрами - геологічне вивчення, ділянка Малинова гора, місцезнаходження Тернопільська область, Чортківський район, північно-західна околиця с.Біла, площа 6, 2 га, вид корисної копалини пісок. Строк дії дозволу 1 рік.

2 грудня 2010 року Міністерством охорони навколишнього природного середовища України видано товариству з обмеженою відповідальністю Аурум Плюс спеціальний дозвіл на користування на користування надрами №5235, вид користування надрами - видобування, ділянка Малинова гора, площа 5,5 га, вид корисної копалини пісок. Строк дії дозволу 20 років.

До вказаного спеціального дозволу від 02.12.2010 року №5235 укладено угоду №5235 від 02.12.2010 року між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та ТзОВ Аурум Плюс.

Аналогічна угода №5235 від 30.07.2014 року була укладена між Державною службою геології та надр України та товариством з обмеженою Відповідальністю Аурум Плюс.

Рішенням Чортківського районного суду від 21 грудня 2015 року у справі №608/258/13-ц за позовом ОСОБА_1 визнано незаконним та скасовано спеціальний дозвіл на користування на користування надрами №5235 від 02 грудня 2010 року, виданий Міністерством охорони навколишнього природного середовища України товариству з обмеженою відповідальністю Аурум Плюс. Визнано недійсною та скасовано угоду №5235 від 02.12.2010 року, укладену між Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та ТзОВ Аурум Плюс та угоду про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин №5235 від 30 липня 2014 року, укладену між Державною службою геології та надр України та товариством з обмеженою Відповідальністю Аурум Плюс. Рішення суду переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанцій та набрало законної сили.

Спір між ТзОВ Аурум Плюс та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо правомірності набуття останніми права власності на спірні земельні ділянки та порушення цим прав та інтересів ТОВ Аурум Плюс, повязаних із наміром видобування корисної копалини піску, розглядалися судами усіх інстанцій неодноразово, у різних справах, починаючи з 2011 року.

Так, з травня 2011 року у провадженні судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій перебувала справа №1916/108/1012 за позовом ТОВ Аурум Плюс до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, управління Держкомзему у Чортківському районі Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , треті особи: Білівська сільська рада Чортківського району Тернопільської області, Міністерство екології та природних ресурсів України, приватний нотаріус Серкізовська Т.Л., Державна інспекція сільського господарства у Тернопільській області про визнання недійсними розпоряджень та державних актів на право власності на землю, виданих 29.03.2010 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , вилучення записів з Державного земельного кадастру.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року у справі №1916/108/1012 залишено без змін рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.11.2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 15 січня 2015 року, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ Аурум Плюс.

У липні 2017 року ТОВ Аурум Плюс предявило новий позов (справа №608/1186/17) до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про визнання недійсними (незаконними) та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки з підстав нікчемності правочинів, згідно яких вони видані, та скасування державної реєстрації права власності на ці земельні ділянки.

Ухвалою Чортківського районного суду від 1 грудня 2017 року у справі №608/1186/17 закрито провадження у справі у звязку з тим, що є рішення суду, яке набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 8 лютого 2018 року у справі №608/1186/17 залишено без задоволення апеляційну скаргу ТОВ Аурум Плюс, а ухвалу суду першої інстанції від 1 грудня 2017 року залишено без змін. У мотивувальній частині судового рішення апеляційний суд наголосив товариству з обмеженою відповідальністю Аурум Плюс на неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №608/1186/17 залишено без змін постанову апеляційного суду Тернопільської області від 8 лютого 2018 року.

11.12.2012 року до ЄРДР внесено кримінальне провадження №0000081 відносно ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Як вбачається із змісту обвинувального акту, затвердженого прокурором Чортківської місцевої прокуратури 15 липня 2016 року у кримінальному провадженні №0000081, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника Управління держкомзему у Чортківському районі в березні 2010 року та жовтні-листопаді-2011 року, неналежно виконуючи свої службові обовязки, не перевірив категорію земельних ділянок в урочищі Малинова гора, що в с.Біла Чортківського району, не зясувавши, що вказана земля не може передаватися у власність, так як вона є пасовищем, підготував проекти розпоряджень голови Чортківської РДА №188, 189, 190 від 22 березня 2010 року про відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на підставі яких передано у власність останніх земельні ділянки пасовища в урочищі Малинова гора, с.Біла Чортківського району, загальна вартість яких становить 52, 2 тис. грн. Крім того, у період 2008-2009 років ТОВ Аурум Плоюс з метою розроблення вище згаданої землі під карєр, проведено геологічне вивчення вартістю 131 тис. грн, за наслідками якого виявлено поклади піску в кількості 330 тис. м куб. Таким чином, при передачі у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 землі пасовища в урочищі Малинова гора с.Біла Чортківського району інтересам держави та товариству з обмеженою відповідальністю Аурум Плюс спричинено тяжкі наслідки в сумі 183 тис. грн. ТОВ Аурум Плюс визнане потерпілим від кримінального правопорушення. Встановлено, що збитки у сумі 52, 2 тис грн державі та 131 тис грн ТОВ Аурум Плюс не відшкодовані.

Проведеною у кримінальному провадженні земельно-технічною експертизою №697/16-22 від 27.01.2016 року встановлено, що розроблені проекти землеустрою на земельні ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування не відповідають. Технічна документація за складом, змістом та правилами оформлення вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування не відповідає.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 13 листопада 2010 року у справі №608/1207/16-к кримінальне провадження №0000081 стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.2 ст. 367 КК України закрито у звязку з його смертю. Захисник Карпа М.М. клопотань про реабілітацію ОСОБА_5 не заявляла. Цивільні позови ТОВ Аурум Плюс, прокурора Чортківської місцевої прокуратури залишено без розгляду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. ст. 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільний інтерес загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Отже, охоронюваним законом інтересом може бути лише легітимне прагнення до користування матеріальним благом, яке не суперечить закону та базується на реальних передумовах його реалізації.

У даному випадку інтерес ТОВ «Аурум-Плюс» не відповідає цим критеріям, оскільки такий інтерес позбавлений правової основи та носив характер потенційного економічного очікування, а не обґрунтованого легітимного інтересу, який базується на реальних передумовах його реалізації.

Таке потенційне очікування не може бути прирівняне до охоронюваного законом інтересу, оскільки воно не наділене юридичною визначеністю, не має стабільної правової основи та не відповідає принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України про надра в редакції, що діяла станом на березень 2010 року, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Станом на березень 2010 року позивач не мав ані спеціального дозволу на користування ділянкою надр, ані акту про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст. 16 КУпН у редакції станом на момент звернення з даним позовом (червень 2019 року), спеціальні дозволи на користування надрами надаються через аукціон (переможцям аукціонів). А тому невідомо, чи стане позивач переможцем аукціону і чи взагалі буде брати участь в такому.

Встановлені у кримінальному провадженні №0000081 обставини видачі відповідачам Державних актів на право власності на землю жодним чином не свідчать про наявність порушеного законного інтересу позивача на видобуток на спірних земельних ділянках корисної копалини - піску, який підлягає судовому захисту шляхом скасування права власності відповідачів.

У вказаному кримінальному провадженні встановлено спричинення потерпілому ТзОВ Аурум Плюс матеріальної шкоди на суму 131 тис грн, завданої проведенням геологічного вивчення з метою розроблення землі під карєр.

Однак, у даній цивільній справі вимог, повязаних з відшкодуванням шкоди, позивач не заявляв.

А відтак, заявлений цим позовом інтерес позивача є суто уявним і надуманим.

При цьому, колегія суддів враховує те, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, фактично поставив інтереси позивача, який мав лише потенційне економічне очікування на можливість отримання гірничого відводу та оренди земельної ділянки, вище за набуте у визначеному Земельним кодексом України порядку право приватної власності відповідачів на земельні ділянки.

Такий підхід суперечить положенням до ст.321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідачам земля у власність була передана із земель комунальної власності, які не перебували у користуванні позивача.

Органи місцевого самоврядування не заявляли вимог щодо незаконності передачі у власність відповідачам спірних земельних ділянок у звязку з обставинами, встановленими у кримінальному провадженні №0000081.

Щодо посилання позивача на ст. 4 Кодексу України про надра, відповідно до якої надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування; угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними, колегія суддів зазначає, що згідно ч.2 ст. 324 ЦК України, від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Тобто, саме органи державної влади чи органи місцевого самоврядування є належними позивачами у справах щодо порушення прав Українського народу на надра.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування не уповноважували позивача діяти у даній справі від імені Українського народу.

З даним позовом позивач звернувся з метою захисту власних інтересів, а не інтересів Українського народу.

Оскільки судом не встановлено порушення законного інтересу позивача, що підлягає судовому захисту, а тому відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо зазначених в апеляційних скаргах доводів про наявність підстав для закриття провадження у даній справі у звязку з тим, що спір між цими ж сторонами з тих самих підстав уже вирішений і судові рішення набрали законної сили, колегія суддів зазначає, що ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 5.09.2019 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з підстав п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України та направлено справу для продовження розгляду. Апеляційним судом зазначено про те, що субєктний склад сторін є відмінним. З врахуванням наведеного відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного підприємства "Світоч-Б" задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум-Плюс" до Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, Сектору державної реєстрації Чортківської районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Чортківська міська рада, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Світоч-Б", про захист інтересів суб`єкта господарювання на видобуток корисної копалини місцевого значення шляхом визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Храпак Н.М.

Гірський Б.О.