ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк Михайло Вадимлвич, на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березеня 2025 року, ухваленого суддею Пустовіт О.Г. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області (повне судове рішення складено 03 березня 2025 року),

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 50 913,70 гривень, судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.03.2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено угоду №CCNG-630879065. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 200 000,00 гривень, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 20.03.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №CCNG-630879065 від 20.03.2018 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Флексіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-630879065 від 20.03.2018 року укладеним між АТ «Альфа- Банк» та ОСОБА_1

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-630879065 від 20.03.2018 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 50 913,70 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 39 290,05 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 7 182,00 гривень, заборгованість за пенею/штрафами 4428,74 грн., нараховані 3% річних за період 20.02.2022 року по 23.02.2022 року -12,91 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором №CCNG-630879065 від 20.03.2018 року у розмірі 50 913,70 грн, витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк М.В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам срави, просить рішення Жовневого районного суду мсіта Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поза увагою суду залишилось те, що у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти, пеню/штрафи та комісію, так як Паспорт споживчого кредиту не являється складовою кредитного договору. Оферта також не може бути прийнята до уваги суду у зв`язку з відсутністю Акцепту кредитора та значної розбіжності у розмірі ліміту кредитної лінії зазначеної в оферті та того, що був встановлений відповідачу фактично (200 000 грн та 10 000 грн відповідно). В Анкеті-заяві процентна ставка, пеня та комісія не зазначені. В матеріалах справи відсутній договір №CCNG-630879065 від 20 березня 2018 року, за яким відступлено право вимоги позивачу.

Посилається на те, що Паспорт спожичного кредиту не являється складовою кредитного договору, оферта та акцепт не містить умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а зараховані кредитором кошти на сплату пені повинні бути зараховані на погашення заборгованості по кредиту.

Крім того, зазначає, що оскільки в матеріалах справи Договір №CCNG-630879065 від 20 березня 2018 року відсутній та не доведено факту правонаступництва позивача за Договором від 15 березня 2018 року, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви та Паспорту споживчого кредитування, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також просить стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 906,88 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Від ТОВ «Коллект Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20 березня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» укладений кредитний договір шляхом підписання Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» (надалі-Договір) та підписано Паспорт споживчого кредиту від 15.03.2018 року.

Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 15.03.2018 по суті є кредитним договором, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Так, в Оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 просив банк відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Проценту ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 24% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Обов`язковим мінімальним платежем пропонує встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінію, але не менше 50 грн. Підписанням оферти відповідач беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами ЗУ «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ.

Згідно пункту 2.1.1. Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», відповідач підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та ПАТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua.

Згідно пункту 2.1.2 вище вказаної Анкети-заяви, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що отримав примірник Договору та додатків до нього.

Крім цього, 15.03.2018 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, а саме: основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: максимальна сума кредиту - до 200 000,00 гривень; строком на 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов Договору. Мета отримання кредиту - споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних 24%, процентна ставка фіксована. Кількість та розмір платежів, періодичність внесення: щомісячно, не менш ніж сума обов`язкового мінімального планету 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу 100 грн в день виникнення прострочки, 300 грн. у разі, якщо сума простроченої заборгованості погашена протягом 5 робочих днів.

Таким чином, ОСОБА_1 своїм особистим підписом підтвердив, що ознайомлений та згодний з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку з кредитної картки World Debit Mastercard за період з 20.03.2018 року по 04.03.2024 року, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб, тобто реалізував своє право на користування кредитним лімітом.

17 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та тов «ФК «Флексіс» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № CCNG-630879065 від 20.03.2018 укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

18.05.2021 між ТОВ «ФК«Флексіс» та тов «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №18-05/2021, відповідно до ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №CCNG-630879065 від 20.03.2018 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № CCNG-630879065 від 20.03.2018 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року за договором № CCNG-630879065 від 20.03.2018 року становила 50 913,70 гривень, з яких 39 290,05 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7 182,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами, 4 428,74 гривень пеня, 3% річних 12,91 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції визначаючи їх розмір, врахувавши заперечення сторони відповідача щодо не співмірності розміру витрат наданим послугам, дійшов висновку про зменшення таких вират до 5 000 гривен, що відповідатиме складності справи, часу витраченого адвокатом на надання послуг та обсязу наданих послуг.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIIIдоговір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі частиною 2статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Наданими позивачем доказами підтверджується укладення між сторонами кредитного договору підписаного обома сторонами, який містить усі істотні умови договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування коштами. Позивачем також доведено, що перед укладенням вказаного договору ОСОБА_1 була надана передбачена законом інформація як споживачу у вигляді паспорта споживчого кредиту.

Відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, що вказана позивачем.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом пункту 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.

Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно частини 3 статті 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За нормами статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що: «підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір відступлення права вимоги, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги».

Колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, а саме Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» від 15.03.2018 року, Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20.03.2018 року, Паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за кредитом, виписки по особовим рахункам, надавши оцінку яким, як кожному окремо, так і в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та не спростувано відповідачем.

Згідно з наведеними нормами законодавства відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, яке виникло з договору про кредит № 630879065 від 20 березня 2018 року, а саме ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора.

Отже, заборгованість відповідача за вказаним договором та відсотками за користування кредитними коштами підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:

- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);

- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12(пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16(пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);

- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);

- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1ст. 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.

Так, у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №758/5318/23 зроблено висновок, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

З урахуванням викладеного, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору №ССNG-630879065 від 20 березня 2018 року підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею у розмірі 4 428,74 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не у повній мірі відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору в частині стягнення заборгованості за пенею, що відповідно п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Коллет Центр» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 4 428,74 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про залишення вказаних позовних вимог без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» та зменшує цей розмір з 2 422,40 грн до 2211,65 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, у зв`язку з часковим задоволенням апеляційної скарги відповідача з позивача ТОВ «Коллект центр» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 253,48 грн пропорційно до задоволених вимог.

В апеляційній скарзі заявник просить стянути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень, а саме 5 000 гривень - витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції, 3 000 гривень витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Об`єм послуг з правничої допомоги підтверджується Договором про надання правничої (правової) допомоги №17/12/2024-Т від 17 грудня 2024 року (а.с. 30 зворот-31), Актом приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої допомоги №17/12/2024-Т від 17 грудня 2024 року (а.с. 31 зворот), розрахунковими квитанціями (а.с. 30, 119).

З ордеру про надання правничої допомоги серії АЕ №1326893 від 17 грудня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги № 17/12/2024-Т від 17 грудня 2024 року, уповноважує адвоката Вовк М.В. в Жовтевому районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Дніпровському апеляційному суді (а.с. 118).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» заперечувало проти заявленого відповідачем розміру на правову допомогу, посилаючись на завищеність розміру гонорару адвоката зважаючи на складність справи.

Виходячи з наведеного та часткового задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме у розмірі 696,00 гривень.

Щодо стягнення витрат позивача на правову допомогу в суді першої інстанції колегія суддів, погоджуючись з висновокм суду першої інстанції про завищений розмір вказаних витрат, визначений представником позивача, та не відповідність його складності справи та витраченому адвокатом часу на надання послуг, вважає, що визначений судом розмір витрат на правову допомогу в сумі 5 000 гривень є справедливим та відповідає критерію реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та співмірності.

Натомість, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ Коллект Центр» до ОСОБА_1 , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача на професійну правову допомогу в суді першої інстанції в сумі 4 565 грн пропорційно задоволених позовних вимог.

Таким чином оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру витрат позивача на правову допомогу в суді першої інстанції шляхом зменшення такого розміру з 5 000 грн до 4 565 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вовк Михайло Вадимович, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 4 428,74 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення пені у розмірі 4 428,74 гривень залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» змінити, зменшивши цей розмір з 2 422,40 гривень до 2211,65 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року в частині розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» змінити, зменшивши цей розмір з 5 000,00 гривень до 4 565,00 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 253,48 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 696,00 гривень, всього 949,48 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: