Справа № 214/1310/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у м. Кривому Розі, подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебідь О.В. звернулась до суду із зазначеним поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №214/1310/15-ц, виданим 18 травня 2016 року про зобов`язання повернути територіальній громаді м. Кривого Рогу, в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області, самовільно зайняту земельну ділянку площею 200 кв.м., розташовану з південної сторони житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом складання акту прийому-передачі та зобов`язання за власний рахунок привести вказану земельну ділянку у стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №75616804 з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Виконавцем неодноразово було здійснено вихід за адресою проживання боржника, окрім того, на його адресу надсилались вимоги щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин не виконання рішення суду, однак боржник на вимогу державного виконавця не з`явився, про причини неявки та про причини не виконання рішення належним чином не повідомив виконавця.

В рамках примусового виконання виконавчого провадження №75616804 державним виконавцем 08 жовтня 2024 року та 17 грудня 2024 року були винесені постанови про накладання штрафу відносно боржника за невиконання рішення суду.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України 23 вересня 2025 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець вважає, що рішення суду від 18 травня 2016 року у справі №214/1310/15-ц до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, що призвело до необхідності вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання та звернення із поданням до суду.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України суд розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України негайно, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця, між тим державний виконавець до суду не прибув.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів подання, 24 липня 2024 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лебідь О.В. було відкрито виконавче провадження №75616804 на підставі виконавчого листа №214/1310/15-ц, виданого 18 травня 2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 повернути територіальній громаді м. Кривого Рогу, в особі Криворізької міської ради Дніпропетровської області, самовільно зайняту земельну ділянку площею 200 кв.м., розташовану з південної сторони житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом складання акту прийому-передачі та про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести вказану земельну ділянку у стан, придатний для подальшого використання за цільовим призначенням.

19 вересня 2024 року державним виконавцем направлено на адресу місця проживання ОСОБА_1 вимогу державного виконавця №25202 щодо виконання рішення суду від 08.04.2016 року у справі №214/1310/15-ц.

Згідно до відповіді на запит №293294048 від 23.09.2025 року Держаної прикордонної служби України, ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України, останній раз 28 серпня 2025 року виїхав за межі України.

Відповідно до Актів держаного виконавця від 04.10.2024 року, 17.12.2024 року, 24.02.2025 року, 14.03.2025 року, 19.05.2025 року, 30.06.2025 року, 18.08.2025 року, 20.10.2025 року встановлено, що виходом державного виконавця за місцем розташування самовільної земельної ділянки, розміщеної з південної сторони житлового будинку АДРЕСА_1 , встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до рішення суду не виконано.

Згідно до Акту держаного виконавця від 04.10.2024 року встановлено, що виходом за адресою місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , встановлено, що на вхідні двері під`їзду будинку встановлено магнітний кодовий замок, потрапити до квартири не представлялось можливим.

08 жовтня 2024 року та 17 грудня 2024 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лебідь О.В. в межах виконавчого провадження №75616804 було винесено постанови про накладання штрафу.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватись у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Приймаючи до уваги узагальнення судової практики Верховного Суду щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду сама по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Так, державним виконавцем до матеріалів подання не було додано відповідних доказів, які вказували б на свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань щодо виконання рішення від 08.04.2016 року у справі №214/1310/15-ц, відомостей про вчинення державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто з 24 липня 2024 року всіх можливих заходів забезпечення виконання рішення суду, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», перш ніж застосовувати до боржника обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, доказів направлення з цього часу боржнику викликів до відділу ДВС та їх отримання боржником, тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків та його наміру ухилитись від виконання покладених на нього зобов`язань, на підставі чого суд уважає, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Попов