Дата документу 10.11.2025
Справа № 334/537/25
Провадження № 2/334/1123/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С., представника позивача Науменко М.В., представника відповідача Чернеченко М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги

в с т а н о в и в :

Позивач в особі Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги зазначивши, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення 32 площею 78,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії.

Позивачем за період з 01.11.2021 30.11.2024 рр. було надано послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 49 703,64 грн. Проте, ОСОБА_2 за вказаний період не виконувала свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов договору, у зв`язку з чим у відповідачів виникла грошова заборгованість у розмірі 49 703,64 грн., яку позивач просив суд стягнути у судовому порядку.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року, позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами, за адресою міста реєстрації відповідача.

Відповідачка, скориставшись своїм правом на подання відзиву подала суду свої заперечення де зазначала, що вона категорично не погоджується з підставами для звернення позивача до суду, оскільки у неї, як власниці нежитлового приміщення 32 площею 78,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні будь які договорні відносини з Концерном «МТМ». Їй, не надаються послуги з боку позивача. Відповідно, нарахування заборгованості є протиправними діями з боку позивача. Тому, просила суд відмовити позивачу у позові у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача пояснював суду та доводив, що з 01.05.2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 року .№1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Отже, з 01.11.2021 року відносини між споживачами та виконавцями послуг з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, зі змінами. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №218 9-VIII визначено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Типові публічні договори приєднання про надання комунальних послуг затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та № 1023.

Чинним законодавством встановлений двосторонній обов`язок щодо переукладення договорів відповідно до вимог Закону та у визначений Законом термін.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону №2189-VIII, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з моменту опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відпові: договір з виконавцем комунальної послуги.

Відповідно до вищевикладеного, обрана модель договірних відносин (а у разі відсутності рішення про вибір моделі - індивідуальний договір про надання комунат послуги, що є публічним) у багатоквартирному будинку є обов`язковою для співвласників.

02 жовтня 2021 року на виконання вимог закону України «Про житлово-комуна послуги» на офіційному сайті Концерну «МТМ» було оприлюднено текст індивідуал договорів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Інформ про зміни в законодавстві також була розміщена на сайті Запорізької міської ради.

На вимогу Закону №2189-VIII та Правил №830 з 01.11.2021р. між Концерном «МТМц співвласниками будинку АДРЕСА_1 укладені Індивідуальні договори про нада послуг з постачання теплової енергії.

Так само між Концерном «МТМ» та ОСОБА_3 01.11.2021р. укладений Індивідуальний договір про надання послуг з постачання тепла енергії №72200461, що є публічним договором приєднання. Раніше укладений договір №969 від 01.02.2003р. між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 про надання комунальних послуг припинив свою дію з дати набрання чинності не договору.

Представник позивача звертав увагу суду та представника відповідача, що порядком відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019р. № 169 передбачена можливість відключення від систем централізованого опалення та постачання гарячої води тільки будівлі (житлового будинку) в цілому зверненням та згодою власника (співвласників, уповноважених осіб власнш влаштуванням системи індивідуального чи автономного опалення). Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень, будівель від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

Також, представник позивача доводив усно та на підтвердження своїх пояснень підтвердив письмово, що відповідачем протягом вересня 2023 року по листопад 2024 року сплачувалися послуги Концерну «МТМ». Отже, відповідачка погоджувалася з усіма умовами публічного договору. До суду з приводу невідповідності умов договору та нарахування комунальних послуг не зверталася.

З урахуванням вищевказаного, представник позивача просив суд задовольнити вимоги Концерну «МТМ» з підстав викладених у позовній заяві, долучених письмових доказів та усних пояснень представника.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог Концерну «МТМ» з огляду на той факт, що листом № 5054/42-7712 від 23.08.2024 р. позивач спонукав його підписати договір № 72200461 та одержав відповідь від 23.10.2024, що відповідач не є споживачем послуг з теплопостачання, так як не має в них потреби.

Раніше, 19.10.2019 листом № 1417/09-3 позивач повідомив ОСОБА_1 про впровадження нових розрахункових даних, де вказав на неможливість виконувати обов`язки без підписання з боку відповідача додаткової угоди. Проте, дана угода ОСОБА_2 не підписувалась. Листом від 18.12.2024 відповідачка повторно повідомила позивача, що у неї відсутні договірні відносини з позивачем, послуги зі сторони позивача не надаються, відповідно підписувати будь які договори об`єктивно потреби не було.

Також, представник відповідача доводив, що ще у 2009 році ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про відключення опалення в своєму нежитловому приміщенні.

У відповідності до заяви, представниками позивача було відключене опалення нежитлового приміщення № 32 в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 13.02.2009. У подальшому, представниками позивача в 2010 - 2011 роках були проведені контрольні перевірки, які також підтверджували відсутність опалення у вказаному приміщенні, що підтверджується актами від 06.07.2010, від 29.12.2010 та від 30.11.2011 року. Окрім того вказаними актами підтверджується, що система опалення на вказаному об`єкті була окрема. Вказані акти були складені в двох екземплярах та мають бути в наявності у Позивача, всупереч твердженню про їх відсутність, які наявні в позовній заяві.

На переконання представника відповідача, акти обстеження систем теплоспоживання вбудованого приміщення від 04.07.2024 та від 06.05.2024, які були додані позивачем до позовної заяви, не спростовують факт відсутності опалення.

Посилання представника позивача, що наразі чинним є порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року, на думку представника відповідача є неспроможними, оскілдьки позивачем не враховано, що вказаний Порядок затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019, тобто не був затверджений та не діяв на час фактичного відключення приміщення відповідача у 2009 році.

Крім того, відповідно до схеми балансової належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності сторін, яка була затверджена до Договору № 969 про постачання теплової енергії в гарячій воді, який був укладений між сторонами 01.02.2003 року, вбачається, що мережі відповідача взагалі не відносяться та не поєднані з мережами багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , а під`єднані від сусіднього будинку АДРЕСА_2 .

З вищенаведених підстав, представник відповідача просив суд відмовити Концерну «МТМ» у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову та заперечень проти нього, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії.

Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності до ч. 8 ст. 14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення 32 площею 78,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 01 листопада 2021 року типовий договір № 72200461 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , між позивачем та ОСОБА_1 з 01 листопада 2021 року є укладеним.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено.

Відповідно до визначення наведеного в Методиці опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Частиною 1 статті 7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Наразі чинним є порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року.

Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення є опалювальними. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується архівом показів опалення та долучений до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 11 договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період.

Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку.

За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.

Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу ІІІ Методики Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14.

У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIІІ цієї Методики.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії розрахунок здійснюється з урахуванням Розділу VI Методики 315.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/ будинку.

Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином не допускається.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 8,9 Правил визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У судовому засіданні знайшло підтвердження той факт, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 30.11.2024 рр. на загальну суму 49 703,64 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості.

Згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 Концерном «Міські теплові мережі» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021р. № 374 (зі змінами).

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Тобто двома ставками. Перша ставка (умовно-змінні витрати) плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії).

Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії.

Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення.

Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/ годину).

Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги , здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води.

Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг.

В силу виконання Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830 Позивачем формуються рахунки на оплату спожитої послуги та надаються споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Пунктом 34 Правил визначено, що рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором.

Законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги(особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання).

Крім того споживачу надано право отримувати інформацію - як зазначену в рахунках на оплату так і додаткову без додаткової плати. Тобто законодавець в повній мірі сприяє отриманню споживачем достатньої кількості інформації. Позивачем були сформовані та надані Відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги.

Відповідачка за період з 01.11.2021 30.11.2024 рр. не виконувала у повному обсязі свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим у неї виникла грошова заборгованість у розмірі 49 703,64 грн.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, часткова оплата проводилася з вересня 2023 року по листопад 2024 року.

Твердження представника відповідача, що дану оплату проводили родичи, яким надавалося право сплачувати комунальні послуги без втручання у будь які правові питання щодо надання послуг, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та розцінюється судом як визнання боргу та часткова його оплата.

Крім того, Концерн «МТМ» надав відповідачу відповідь на його звернення, де зазначено що з 01.05.2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 року .№1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». З 01.11.2021 року відносини між споживачами та виконавцями послуг з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII (надалі - Закон №2189-VIII), Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Правила №830) та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, зі змінами (далі - Методика).

Згідно із змінами, внесеними Законом №1060 до Закону № 2189-VIII передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №218 9-VIII визначено, що договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Типові публічні договори приєднання про надання комунальних послуг затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та № 1023.

Чинним законодавством встановлений двосторонній обов`язок щодо переукладення договорів відповідно до вимог Закону та у визначений Законом термін.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону №2189-VIII, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень, будівель від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

При цьому, відповідачу були надіслані копії актів виконаних робіт та рахунки по договору №72200461 у вигляді архівного файлу та запропоновано у разі незгоди з відповіддю, право на її оскарження згідно з чинним законодавством.

Відповідачка своїм правом на оскарження не скористалася, а звідси погодилася з умовами укладання публічного договору та посиланням на той факт, що приміщення №32 будинку АДРЕСА_1 є опалюваним приміщенням.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що позивачем не надсилалися рахунки на оплату спожитої теплової енергії є безпідставними, оскільки з урахуванням сталої правової позиції Верховного Суду, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку.

Судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи наведене, доводи представника відповідача щодо не укладання договору, неотримання послуги з постачання теплової енергії та відсутність опалювання у спірному приміщенні не знайшли свого підтвердження та повністю спростовані наданими представником позивача доказами.

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп. в порядкуст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 12, 76 - 81, 89, 141, 263-265, 279, 280 - 282, 284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 13.08.1968 р. РНОКПП : НОМЕР_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 49703,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 13.08.1968 р. РНОКПП : НОМЕР_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, судові витрати у розмірі судового збору 2 422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Козлова Н. Ю.