Справа № 515/1274/25
Провадження № 2/515/1626/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Дем`янової О.А.,

при секретарі судового засідання Унгурян Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» через свого представника Кириченко О.М. звернулося до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 вересня 2016 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № . Даний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг кредитування та видача і обслуговування картки (продукт CARD). За умовами Договору відповідачу Банком відкрито картковий рахунок у гривнях та випущено кредитну картку типу Master Card Standart з відкриттям відновлювальної кредитної лінії. У свою чергу відповідач зобов`язався повернути Банку кредитні кошті та сплатити проценти у розмірі, встановленому Тарифами Банку та на дату укладення Договору розмір процентної ставки становить 5% в місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціям зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% на день; розмір процентної ставки в період дії пільгового періоду, який визначається Правилами, який становить 0,01% річних.

24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого, АТ «ОТП Банк» відступає ТОВ «Брайт Інвестмент», а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № від 26 липня 2016 року в сумі 65821,34 грн, з яких: 42718,32 грн -заборгованість по тілу кредиту; 23103,02 грн -заборгованість по відсоткам.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Брайт Інвестмент» за Договором про надання споживчого кредиту № від 01.09.2016 року в розмірі 31679,14 грн, просить стягнути з відповідачки на на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначену суму, а також понесені судові витрати у сумі 2422,40 грн судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року справу передано судді Дем`яновій О.А.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 серпня 2025 року відкрито провадження усправі та признасено її до розглдяу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08 серпня 2025 року від представника позивача адвоката Чміль Ю.В. надійшла заява про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу у сумі 8500,00 грн (а.с.59-60).

Представник позивача Кириченко О.М. у судове засідання не з`явилась, натомість у позовній заяві зазначила про проведення розгляду справи без участі позивача.

Відповідачці судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання двічі направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.73,74).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи 12 листопада 2025 року повідомлена через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.77).

На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого Банк надав відповідачці кредит на придбання товарів/послуг у продавця на строк 13 місяців у сумі 9939 грн 00 коп, розмір процентної ставки становить 5% в місяць по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціям зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% на день; розмір процентної ставки в період дії пільгового періоду, який визначається Правилами, який становить 0,01% річних (п.1.1 Договору) (а.с.14).

Відповідно до п. 1.2 Договору Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів».

Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 Договору, для розрахунку використовується база, виходячи з 365 днів у році (п.1.6 Договору).

Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання Банком та позичальником Договору (а.с. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.4 Договору за користування кредитом, у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку та дату укладення Угоди розмір процентів становить 40% річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день.

За користування кредитом, наданим позичальнику протягом розрахункового циклу, встановлюється пільговий період користування кредитом, тривалість пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.

Пунктом 3.3 Договору невід`ємною цього Договору є Правила кредитування, що розміщені на сайті Банку: www.otpbank.com.ua. Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з Правилами кредитування, погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними, а також підтверджує факт отримання примірника Правил кредитування.

01 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримала картку, з Правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк» ознайомлений № НОМЕР_1 , терміном дії 03/19 типу INSTANT CARD, про що свідчить розписка (а.с. 16).

24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено Договір факторингу №24/03/23, за умовами якого АТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «Брайт Інвестмент» право вимоги до позичальника ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № від 01 вересня 2016 року (а.с. 7-11).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором № від 01 вересня 2016 року у розмірі 31679,14 грн, з яких: 17400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14279,14 грн -заборгованість по відсоткам (а.с. 12).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачка взяті на себе зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № від 01 вересня 2016 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем, складає 31679,14 грн, з яких: 17400,00 грн -заборгованість по тілу кредиту; 14279,14 грн -заборгованість по відсоткам.

З розрахунку заборгованості та звіту-розрахунку за період з 01 вереня 2016 року по 24 березня 2023 року, вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами за період з 02 вересня 2016 року по 02 березня 2019 року (поповнення через АТМ у сумі 700,00 грн 02 березня 2019 року) (а.с.17-31,32-39).

№ від 01 вересня 2016 року у розмірі 31679,14 грн, з яких: 17400,00 грн -заборгованість по тілу кредиту; 14279,14 грн -заборгованість по відсоткам (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором позики, в ході розгляду справи відповідачем не оспорювався.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд бере до уваги, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалами справи має заборгованість перед ТОВ «Брайт Інвестмент», яке є правонаступником позикодавця, в загальному розмірі 31679,14 грн.

06 червня 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» на адресу відповідачки направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст. ст. 530, 512, 516 ЦК України, які останнім залишені без реагування (а.с. 40).

Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення позики чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачкою не надано, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договором у заявленому розмірі.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову - на відповідача.

Беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Брайт Інвестмент" у повному обсязі, сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір у сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на його користь.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У поданому позові позивач просить суд стягнути із відповідачки на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01 травня 2023 року (а.с.62-63), Додаток №1 до вказаного Договору від 01.05.2023 року з з переліком типів правової допомоги та їх вартості (а.с.64-65), Акт про надння праової допомоги №02/09-25/00 від 02.09.2025 року, з якого вбачається, що адвокатським бюро "Юлії Чміль" надано позивачу юридичні послуги у справі щодо стягненння кредитної заборголваності з ОСОБА_1 у сумі 8500,00 грн (а.с.66), ордер адвоката Чміль Ю.В. (а.с.61) та свідоцтво про право на заадвокатською діяльністю (а.с.60).

Згідно зі ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи на відсутність клопотання відповідачки щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, приходжу до висновку, що заявлена сума на відшкодування правничої допомоги у розмірі 8500,00 грн підлягає до стягнення з відповідачки на користь ТОВ "Брайт Інвестмент".

Керуючись ст.ст.4,13,81,141,263-265,268,280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № від 01.09.2016 року (продукт CARD) у розмірі 31679 грн 14 коп (тридцять одна тисяча шістсот сімдесят дев`ять) грн 14 коп, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17400,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 14279,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13 листопада 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», , адреса: 49001, м. Дніпро, вул.Січових Стрільців, буд. 9.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.А.Дем`янова