1Справа № 335/9466/25 2/335/3920/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О., розглянувши заяву представника позивача адвоката Гавриленко Надії Андріївни про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 поданим через представника адвоката Гавриленко Надію Андріївну до Пологівської міської територіальна громада в особі Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Пологівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, Пологівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно,-
До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 подана через представника адвоката Гавриленко Надію Андріївну до Пологівської міської територіальна громада в особі Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Пологівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, Пологівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно.
21.10.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено буз руху з наданням строку представнику для усунення недоліків.
29.10.2025 представником позивача надійшла заява про усунення недоліків разом з позовом в оновленій редакції та квитанцією про сплату судового збору.
Також 29.10.2025 разом з уточненим позовом на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову.
31.10.2025 ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гавриленко Надії Андріївни про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника адвоката Гавриленко Надію Андріївну до Пологівської міської територіальна громада в особі Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Пологівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, Пологівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно - повернуто заявнику.
Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25 листопада 2025 року о 09 год. 00 хвилин.
10.11.2025 представником позивача подана заява про забезпечення доказів.
З 13.11.2025 по 14.11.2025 суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Романько О.О. перебувала у відпустці.
Підставою забезпечення доказу зазначена неможливість подальшого провадження у справі без дослідження даного доказу.
Вирішуючи питання про дотримання представником заявника адвоката Гавриленко Н.А. передбачених ч.1 ст.117 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вимог до змісту заяви про забезпечення доказів, суд приходить до наступного висновку.
Згідно положень ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Відповідно до роз`яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд за заявою особи, яка бере участь у справі, може вирішити питання про забезпечення доказів, якщо для цієї особи подання потрібних доказів є неможливим або в неї є труднощі у поданні цих доказів.
За змістом ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є: допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.4 ст.116 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 4, 5 та 6 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:
- докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;
- обґрунтування необхідності забезпечення доказів;
- спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Згідно з ч.3 ст.117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.
Процесуальним наслідком недотримання зазначених вимог є повернення заяви про забезпечення доказів без її розгляду в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому ЦПК України (ч.4 ст.117 ЦПК України).
Щодо необхідності зазначення у заяві про забезпечення доказів обставин для доказування яких необхідні ці докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок доказування покладається на сторони (ст.81 ЦПК України).
Разом з тим, у поданій до суду заяві про забезпечення доказу позивач ОСОБА_3 вказує виключно на неможливість подальшого провадження у справі без дослідження цього доказу та взагалі не наводить обставин, для доказування яких необхідний зазначений в заяві письмовий доказ, що свідчить про недотримання заявником вимог п.4 ч.1 ст.117 ЦПК України.
Крім того, обов`язковою вимогою до змісту заяви про забезпечення доказів є зазначення в ній обґрунтування необхідності забезпечення доказів, що має відповідати підставам такого забезпечення, передбаченим ч.1 ст. 116 ЦПК України, тобто процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц.
З урахуванням наведеного, судом встановлено, що подана представником позивача адвокатом Гавриленко Н.А. заява про забезпечення доказу, в порушення вимог п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України, не містить жодного обґрунтування необхідності забезпечення зазначеного в ній письмового доказу, зокрема, наявності передбачених ч.1 ст.116 ЦПК України підстав, за яких цей доказ зі спливом часу може бути втрачений або його отримання та (або) подання, в тому числі і під час судового провадження, може стати неможливим чи утрудненим.
У поданій до суду заяві про забезпечення доказу не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначений в заяві письмовий доказ може бути безповоротно втрачений, з огляду ще й на те, що такі докази могли вже бути втраченими на окупованих територіях.
Зазначена позивачем в якості підстави забезпечення доказу - обставина неможливості подальшого провадження у справі без його дослідження не приймається судом до уваги, оскільки підстави забезпечення доказів імперативно визначені ч.1 ст.116 ЦПК України і до їх переліку не входить вжиття судом заходів забезпечення доказів виключно з метою подальшого провадження у справі.
Одночасно з цим, у випадку неможливості подання позивачем доказу разом із позовною заявою, що на її думку може бути перешкодою для подальшого розгляду справи, у позовній заяві згідно вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України мають бути зазначені відомості про такий доказ, а до позовної заяви у разі необхідності має бути додане клопотання про його витребування (ч.3 ст.177 ЦПК України), зміст якого має відповідати вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України.
В цьому випадку суд звертає увагу на те, що представник позивача подаючи позов в оновленій редакції ставила питання про витребування доказів, яке судом вирішено в ухвалі про відкриття провадження шляхом його задоволення.
Крім того, згідно з ч.1 ст.116 ЦПК України вжиття передбачених законом способів забезпечення доказів допускається лише за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача.
Право суду самостійно визначати спосіб забезпечення доказів та здійснювати обґрунтування його необхідності нормами ЦПК України не передбачено.
Відповідно до вимог ч.3 ст.117 ЦПК України щодо сплати судового збору у встановленому п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмірі, а саме: 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 605 грн. 60 коп. та подання до суду документу, що підтверджує таку сплату.
Відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
З огляду на викладене, представником заявника адвокатом Гавриленко Н.А. не були дотримані вимоги п.п. 4, 5 та 6 ч.1, ч.3 ст.117 ЦПК України щодо зазначення в заяві про забезпечення доказів обставин, для доказування яких необхідний цей доказ; обґрунтування необхідності його забезпечення та способу такого забезпечення, а також сплати судового збору у встановленому законом розмірі, що відповідно до положень ч.4 ст.117 ЦПК України є підставою для повернення заяви про забезпечення доказів заявнику без її розгляду в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст.116, 117, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-
Заяву представника позивача адвоката Гавриленко Надії Андріївни про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 поданим через представника адвоката Гавриленко Надію Андріївну до Пологівської міської територіальна громада в особі Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: Пологівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, Пологівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно - повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення доказів не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17.11.2025.

Суддя: О.О. Романько