Справа № 487/4182/25
Провадження № 2/487/3933/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Лагода А.А., дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 представник позивача звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва через систему «Електроний суд» з вказаним позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №1222-4133 від 14.06.2023 в розмірі 26000,00грн., судові витрати в сумі 2422,40грн.

Позов обґрунтовує тим, що 14.06.2023 між відповідачем та позивачем за допомогою веб-сайту (заявка на отримання кредиту, верифікація клієнта, прийняття рішення про надання кредиту, підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора ) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1222-4133. Умови вказаного договору передбачають надання кредиту в сумі 4000,00грн. строком на 300 днів під 2,5% (знижена ставка), 3,0% (стандартна). Додатковою угодою №1 від 28.06.2023 сторони домовились про додатковий кредит в сумі 1600,00грн. відповідач порушував умови договору і станом на 23.05.2025 заборгував 52320,00грн. в т.ч. 5600,00 грн. борг за тілом кредиту, 46720,00 грн. борг за нарахованими процентами. Позивач прийняв рішення частково списати проценти та загалом просить стягнути 26000,00грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 20.06.2025 передано у провадження судді Карташевій Т.А.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2025 матеріали цивільної справи передано на розгляд Інгульського районного суду м. Миколаєва з підстав реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 19.08.2025 передано у провадження судді Інгульського районного суду м. Миколаєва Коваленко І.В.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

14.10.2025 гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій повідомив суд, що не брав кредитів та не є особою боржником (в заяві відповідач зазначив телефон НОМЕР_1 та адресу АДРЕСА_1 та в нього інше РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Ухвалою суду від 17.10.2025 матеріали цивільної справи передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва з підстав відсутності інформації про реєстрацію ОСОБА_1 в Єдиному державному демографічному реєстрі та зазначені в позові адресу проживання АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 06.11.2025 передано у провадження судді Лагоді А.А.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Позивачем в позові зазначено адресу проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . Разом з тим, в кредитному договорі №1222-4133 від 14.06.2023 та додатковій угоді №1 від 28.06.2023 ОСОБА_1 зазначено місце проживання по АДРЕСА_3 . За інформацією з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 07.11.2025 за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 07.11.2025 до суду надійшов лист в якому повідомлялось, що за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться.

До цього, судом встановлено, що за даними реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 24.06.2025 ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а зареєстрований ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_1 .

Частиною 10 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Однак, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, відступаючи від попередніх позицій у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21 виснувала наступне.

Реєстрація (декларування) місця проживання чи перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

ЦПК передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня.

Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстрованим може бути лише одне місце проживання.

Звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації не відповідає нормам статті 28 ЦПК України.

З урахуванням викладеного Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм процесуального права (частина перша статті 28 ЦПК України), викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2022 року у справі № 556/1395/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного від 12 лютого 2020 року у справі № 161/1246/18 щодо визначення підсудності за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.

Частиною 9 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З огляду на викладене позивачу слід навести правове обґрунтування щодо підсудності справи саме Заводському районному суду м. Миколаєва враховуючи наведену інформацію та додатково подану позивачем.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода