Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 52 252, 60 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.07.2022 року о 19 год. 53 хв. в м. Києві по вулиці Набережно-Дніпровська, 28 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідача було визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, що підтверджується постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2022 року у справі № 753/8650/22. В результаті аварії автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 не був застрахований, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі наданих потерпілою особою документів та оцінки завданих збитків, позивачем було виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування в загальному розмірі 50 699,60 грн. Посилаючись на викладене, а також в зв`язку із відсутністю відшкодування збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача в порядку регресу суму шкоди в загальному розмірі 52 252,60 грн., що складається з суми відшкодування шкоди потерпілому в розмірі 50 699,60 грн. та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1553,00 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.08.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Заочним Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування на загальну суму 52 252 (п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дві) гривні 60 копійок та судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.04.2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Васюка М.М., про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2024 року по справі № 760/11284/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу скасовано.

18.06.2025 року від відповідача надійшов відзив у якому представник зазначає, що власник автомобіля «Renault» та МТСБУ не повідомляли жодним чином про проведення технічного огляду автомобіля, а тому його результати не можуть вважатись належними та допустимими і не можуть бути враховані судом. ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 22.01.2024, а відтак останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Крім того, на момент ДТП, ОСОБА_1 вже був військовослужбовцем на підтвердження чого Відповідач надає витяг з особової справи. Відповідно до витягу з особової справи Відповідача, останній з 16.06.2022 по 24.09.2022 перебував на посаді заступника командира роти бойового забезпечення, НОМЕР_4 окремий загін спеціального призначення окремої бригади спеціального призначення ТРО ЗСУ, а з 21.09.2022 по 01.11.2022 перебував на посаді командира гранатометного взводу, НОМЕР_5 окремий батальйон спеціального призначення НОМЕР_6 окремої бригади спеціального призначення ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » СВ ЗСУ.

24.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що висновок є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом. Висновок відповідає вимогам спеціальних нормативно-правових актів з оцінки майна, містить усі необхідні складові й складений та підписаний кваліфікованим оцінювачем. Також, вказує, що дата видачі посвідчення УБД Відповідачу - 22.01.2024, натомість ДТП відбулося 29.07.2022. Стаття 13 Закону не встановлює обов`язку МТСБУ відшкодовувати збитки внаслідок ДТП, винуватцями якої є військовослужбовці, що на момент ДТП не мають статусу «учасника бойових дій». Відтак, на момент ДТП на Відповідача не поширювалися п. 13.1 ст. 13 Закону, оскільки він не мав статусу «учасника бойових дій». Таким чином, Відповідач є особою, яка відповідає за заподіяну шкоду спричинену внаслідок ДТП.

Представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач є учасником бойових дій, а відтак, на нього поширюються пільги та на нього не розповсюджується необхідність обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2022 року о 19 год. 53 хв. в м. Києві по вулиці Набережно Дніпровська, 28 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП, що підтверджується копією постанови Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2022 року у справі № 753/8650/22.

З матеріалів справи вбачається, що потерпіла особа вчасно повідомила про страховий випадок та звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування, оскільки, на дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_1 не був забезпечений, та його власник не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_2 30.08.2022 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05 вересня 2022 року вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 складає 50 699,60 грн.

На підставі наказу та довідки № 1 від 17 жовтня 2022 року позивачем було відшкодовано зазначену шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 50 699,60 грн. Також, позивачем понесені витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 553 грн.

Із наданих суду доказів вбачається, що відповідачем сума виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої особи позивачу в повному обсязі повернута відповідачем не була, та на дату подачі позову її розмір разом із витратами, пов`язаними із визначенням розмір завданих збитків складає 52 252,60 грн.

Згідно з п.п. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

За приписами п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-I, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з підп. 4) п. 4. Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413, підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є: для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.

Відповідно до п. 2. Розділу 2 Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого Наказом Міністерства у справах ветеранів України 26 лютого 2021 року №43, міжвідомча комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі документів, зазначених у пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону, пункті 4 Порядку № 413 та пункті 4 Порядку № 203.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок видачі в Міністерстві юстиції України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків та листів талонів на право одержання учасниками бойових дій проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України від 20 лютого 2023 року № 691/5, підставою для видачі посвідчень і нагрудних знаків є рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України.

Посвідчення, нагрудні знаки та листи талонів видаються особам рядового і начальницького складу (п. 3).

Отже, у разі позитивного рішення заявнику видається офіційне посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до п. 5 Інструкції № 691/5, облік, зберігання, порядок видачі посвідчень, нагрудних знаків та листів талонів визначаються Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» (далі - Положення) та цією Інструкцією.

У п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, визначено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення учасника бойових дій» та нагрудний знак «Ветеран війни учасник бойових дій».

Відповідно до п. 2 цього Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження свого статуту учасника бойових дій відповідачем будо надано суду посвідчення учасника бойових дій від 22 січня 2024 року, в той час як дорожньо-транспортна пригода сталась 29.07.2022 року та як зазначає представник відповідача витяг з особової справи, проте він наданий не в повному обсязі, а отже, не може сприйматись судом як належний та допустимий доказ.

Із аналізу законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, вбачається, що в силу підп. 4) п. 4. Порядку №413 отримання довідки за відповідною формою є лише підставою для надання заявнику статусу учасника бойових дій, а в подальшому такий статус надається за рішенням міжвідомчої комісії (п. 2. Розділу 2 Положення про міжвідомчу комісію… №43), на підставі якого видається посвідчення УБД, яке є документом, що підтверджує такий статус, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Тобто, виходячи з наведених правових норм, на момент вчинення ДТП, що мала місце 29 липня 2022 року, відповідач не набув документально підтвердженого статусу учасника бойових дій, а тому не належав до категорії громадян України, вказаних у п. 13.1. статті 13 Закону 1961-IV, що звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, наявність у відповідача на час вчинення ДТП 29 липня 2022 року, тільки витягу з особової справи, не підтверджує набуття ним статусу учасника бойових дій та права на звільнення від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України та відшкодування збитків від ДТП відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-I.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону.

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу.

При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Згідно із ст. 38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, а тому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Щодо твердження про неналежність висновку, відповідач, заперечуючи проти розміру страхового відшкодування, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування того, що шкоди не було завдано, або її розмір є меншим від заявленого. Заперечуючи проти поданого експертного дослідження, відповідач не навів обґрунтування неналежності поданого доказу, не заявив клопотань про призначення судової експертизи, не надав висновку експерта, а обмежився лише письмовими запереченнями.

Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги обґрунтованість позовних вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування та витрати, пов`язані із визначення розміру завданих збитків на загальну суму 52 252,60 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення судового збору в порядку ст. 141 ЦПК України судом зазначається наступне.

Разом із тим із наданих відповідачем документів вбачається, що на час ухвалення рішення відповідач має статус учасника бойових дій, а відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

У статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Оскільки вирішення вказаного спору стосується безпосередньо прав та обов`язків відповідача то суд вважає, що він має повинен бути звільнений від сплати вказаних витрат на користь позивача, а ці витрати повинні бути компенсовані МТСБУ за рахунок державного бюджету в порядку визначеному КМУ.

Керуючись ст. 2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст. 993, 1191, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування на загальну суму 52 252 (п`ятдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Повне найменування сторін:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська