Провадження № 2-н/756/459/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

10 листопада 2025 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М. розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.09.2023 по 30.09.2025 у загальному розмірі 55 570,33 грн., яка складається з 49 717,64 грн. - заборгованість по сплаті регулярних та цільових внесків, 4 466,42 грн. - інфляційні втрати, 1 386,27 грн. - 3% річних.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

У відповідності до приписів ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Преамбулою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Статтею 2 вищевказаного закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Частина 6 ст. 22 вказаного вище Закону визначає, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Отже, здійснення об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку діяльності із забезпечення утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (утримання спільного майна будинку) не є житлово-комунальною послугою.

Крім того, до переліку вимог, за якими може бути видано судовий наказ, який міститься у ст. 161 ЦПК України, не включено вимогу щодо стягнення заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання багатоквартирного будинку та така вимога не є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Отже, суд приходить до висновку, що заявником заявлено вимогу про видачу судового наказу, яка не відповідає ст. 161 ЦПК України, у зв`язку з чим вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165, 166, 167, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Фаворит» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя: А.М. Майбоженко