Справа № 468/1502/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Муругова В.В., за участю секретаря судового засідання Зарванської Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу № 468/1502/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняли позивач та його матір ОСОБА_5 , які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступили в управління вказаним спадковим майном.

26.04.2010 року мати позивача ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування вказаного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, спадщину після неї отримали позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

21.01.2022 року спадкоємці уклали нотаріально посвідчений договір поділу спадщини, за яким позивач отримав у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , сам будинок нотаріус відмовився вносити до договору, оскільки відсутні відомості про належність такого будинку спадкодавцю.

При цьому вказаний будинок належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі відповідних даних погосподарських книг. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову та визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з допоміжними будівлями і спорудами в порядку спадкування після ОСОБА_4 та на 1/2 частину вказаного житлового будинку з допоміжними будівлями і спорудами в порядку спадкування після ОСОБА_5 . Внаслідок цього позивач просив визнати за ним право власності на вказаний будинок в цілому.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, оскільки відповідно до даних спадкової справи після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті останньої, є позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.10.2025 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась. Вказане відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 21.11.2023 року; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про право на спадщину від 21.01.2022 року; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2022 року; копію довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради від 16.01.2023 року; копію довідки Баштанської міської ради від 22.06.2020 року; копію технічного паспорта; копію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 20.01.2023 року; копію висновку про оцінку майна від 19.06.2025 року; копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2023 року; копію довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради від 06.11.2023 року; копію довідки Пісківського старостинського округу Баштанської міської ради від 10.11.2023 року; копію акту про встановлення факту від 26.12.2023 року; копію договору про поділ спадщини від 21.01.2022 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24.10.2023 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 13.05.2025 року; копію Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.10.2025 року; копію спадкової справи №131/2020 після смерті ОСОБА_5 ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які визнані відповідачем, і можливість задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняли позивач та його матір ОСОБА_5 , які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступили в управління вказаним спадковим майном.

26.04.2010 року мати позивача ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування вказаного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, спадщину після неї отримали позивач та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

21.01.2022 року спадкоємці уклали нотаріально посвідчений договір поділу спадщини, за яким позивач отримав у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцям.

При цьому згідно з відомостями погосподарських книг с. Піски Баштанського району за 1986-1990 роки житловий будинок по АДРЕСА_1 числився за ОСОБА_4 .

Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто спадщина відкрилася та строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України, в зв`язку з чим при вирішенні вказаного позову слід керуватися нормами ЦК УРСР, які були чинним на час виникнення даних правовідносин.

Відповідно до ст. 524, 525, 549 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Також в даному випадку погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в УРСР.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Крім того відповідно до ст. 1268, 1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами.

За такого, відповідний будинок належав спадкодавцю ОСОБА_4 та був отриманий в порядку спадкування його спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 .

В подальшому належна ОСОБА_5 1/2 частина увійшла до спадкової маси після її смерті.

Разом з тим спадкоємці ОСОБА_5 відповідним договором від 21.01.2022 року про поділ спадщини визначили, що позивачу у власність виділяється земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021року по справі № 200/606/18 чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Тому виділення спадкоємцями в порядку поділу спадщини у власність позивачу відповідної земельної ділянки тягне за собою виділення йому у власність і 1/2 частки розташованого на ній будинку в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 .

Таким чином позивачу належить 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/2 частина вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане є підставою для визнання за позивачем загалом права власності на житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За такого та у зв`язку з описаним вище, а також тим, що відповідачі визнали позовні вимоги та таке визнання не суперечить вимогам закону, матеріалам справи та не порушує прав інших осіб позов підлягає задоволенню.

При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, за такого позивачу з державного бюджету має бути повернуто 605 грн. 60 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12; 13; 82; 200 ч.3; 206 ч.4; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який складається з житлового будинку А-1 загальною площею 74,8 кв. м., житловою площею 54,9 кв. м., веранди а-1, ганку №І, літньої кухні Б-1, веранди б-1, веранди б-1-1, погребу - Дпб, гаражу Ж-1, сараю М-1, убиральні Г-1, гаражу З-1, сараю Л-1, Сараю О-1, сараю Е-1, сараю Ю-1, сараю С-1, сараю В-1, сараю Я-1, огорожі № 1,2,3,4,5,6, колодязю №7, замощення №ІІ, ІІІ 5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду згідно з платіжною інструкцією №0.0..1 від 04.07.2025 року в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 07.11.2025 року.

суддя: