Справа №443/394/19
Провадження №2/443/3/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 листопада 2025 року м.Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю:

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Буряка А.Ю.,

представника відповідача адвоката Гивеля В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №2258 від 15.11.2018 року, визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03 січня 1997 року недійсним та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Добушовського О.В. звернулася до суду із позовом, в якому просить: скасувати рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №2258 від 15.11.2018 «Про затвердження акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )»; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю від 03 січня 1997 року, загальною площею 0,0893 га для обслуговування житлового будинку; встановити порядок користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по будинку під літ.А-1 з відповідною частиною прилеглих господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . У 2019 році позивачці стало відомо про те, що ОСОБА_3 є одночасно і власником всієї земельної ділянки за вказаною адресою, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 03.01.1997, загальною площею 0,0893 га., а на підставі Акту узгодження меж земельної ділянки від 01.11.2018 рішенням Ходорівської міської ради №2258 від 15.11.2018 затверджено акт узгодження меж земельної ділянки між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та погоджено акт узгодження меж без врахування інтересів ОСОБА_1 .

Цивільний інтерес ОСОБА_1 у володінні та користуванні присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 полягає у тому, що всю прибудинкову територію, яка складає 0,0893 га, передано у власність ОСОБА_2 . Межі належної ОСОБА_2 земельної ділянки виходять на її земельну ділянку і фактично розміщуються на відстані 50 см від її житлового будинку, який збудований у 1974 році, що суперечить ДБН 360-92**.

Прийнятим рішенням Ходорівською міською радою порушено її права та інтереси як користувача земельної ділянки та власника житлового будинку, оскільки фактично припинила її право на користування прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 і надалі унеможливлює приватизацію цієї земельної ділянки. У разі встановлення межі земельної ділянки у відповідності до акту узгодження меж від 01.11.2018, порушується її право на обслуговування її житлового будинку та господарських споруд, а також безпечний доступ до них.

Приписи норм ст.86 та ст.88 Земельного кодексу України надають підстави для висновку, що порядок користування земельною ділянкою. Виділ окремої частки з неї визначається відповідно до часток кожного з співвласників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці або з урахуванням належної йому частки із складу земельної ділянки, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Визнавати порядок користування земельною ділянкою з врахуванням порядку, який склався між співвласниками будинку або з врахуванням їх часток у будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, можливо тільки для співвласників будинку, який розташований на земельній ділянці.

Відсутність узгодження меж зі сторони ОСОБА_1 є безумовною перешкодою до виділення меж земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі, з огляду на положення ст.20 ЗК України та п.2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376.

Однак, Ходорівською міською радою не перевірено належним чином правовстановлюючі документи ОСОБА_2 , відповідно до яких остання разом із позивачем є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, з копії технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі державного акту на право приватної власності на землю від 03.01.1997 вбачається, що попередній власник ОСОБА_4 не ставила свого підпису в акті обстеження і погодження меж земельної ділянки, що свідчить про незаконність видачі державного акту на землю, оскільки законодавство передбачає, що складання та підписання акту погодження меж є обов`язковим при виготовленні проекту землеустрою.

Також позивач вказує, що про рішення сесії Ходорівської міської ради та Державний акт на право власності на землю від 03.01.1997, загальною площею 0,0893 га вона довідалась 01.02.2019 із відповіді Відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 24.01.2019 на адвокатський запит, а тому строк звернення до суду слід рахувати з 01.02.2019.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 08 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.04.2019 забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_2 та/або іншим особам вчиняти дії з встановлення в натурі меж земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:007:1188, зокрема демонтажу доріжки, демонтажу підпор житлового будинку.

11.06.2019 представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області подано відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні вимог до Відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, оскільки такий є неналежним відповідачем так як спірні земельні ділянки надавались Ходорівською міською радою та позивачем не вказано, які дії вчинялись Відділом, що могли б бути предметом судового розгляду. Крім того, до компетенції ГУ Держгеокадастру у Львівській області не належить державна реєстрація та відповідно скасування державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, зокрема і скасування реєстрації правовстановлюючих документів на землю. Також просить, у випадку задоволення позовних вимог, не покладати судові витрати ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №802 від 21 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 26 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

23.09.2020 представником відповідача Ходорівської міської ради подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що на адресу Ходорівської міської ради надійшла заява громадянки ОСОБА_2 від 25.10.2018 про надіслання комісії для вирішення межового спору з громадянкою ОСОБА_1 , у зв`язку з відмовою її від погодження меж суміжних земельних ділянок. Ходорівською міською радою було надіслано на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про проведення 01.11.2018 о 10:30 год. встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Комісією було проведено узгодження меж земельної ділянки за вказаною адресою та у акті про узгодження меж вказано, що встановлення меж встановлено на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03.01.1997, межі присадибних ділянок між суміжними землекористувачами проходять по умовній лінії, межі не пошкоджені, порушення меж зі сторони громадян не виявлено, а отже відмова від підпису погодження меж громадянки ОСОБА_1 відносно меж громадянки ОСОБА_2 є безпідставною. При підготовці проекту рішення №2258 від 15.11.2018 «Про затвердження акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )» розглядалися і бралися до уваги копії: державного акту на право приватної власності на землю (серія ЛВ №1142 від 03.01.1997); договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 14.02.2003; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.04.2003, номер витягу 409946; витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2018, індексний номер 135779201.

07.09.2020 представником відповідача Калинець Н.С. подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що твердження позивача про захоплення ОСОБА_2 всієї прибудинокової території, яка складає 0,0893 га по АДРЕСА_1 не відповідає дійсності. У державному акті чітко зазначені дві земельні ділянки, а саме ділянка площею 0,0708 га, яка призначена для особистого селянського господарства, та ділянка площею 0,0185 га, яка призначена під обслуговування житлового будинковолодіння. Ділянка площею 0,0185 га знаходиться виключно під частиною будинковолодіння, яке належить ОСОБА_2 на праві власності. Земельні ділянка площею 0,0708 га знаходиться поряд із неприватизованою земельною ділянкою ОСОБА_1 та призначена виключно під особисте селянське господарство, а не під обслуговування житлового будинку.

ОСОБА_1 користується такою ж площею земельної ділянки як і ОСОБА_2 , але не бажає почати процедуру виготовлення технічної документації на ці земельні ділянки. Причиною того є забудова останньою без будь-якого погодження половини земельної ділянки, що знаходиться поряд з земельною ділянкою ОСОБА_2 . На цій земельній ділянці знаходиться споруда під літ. «КН» і до половини неприватизованої земельної ділянки ОСОБА_1 знаходяться споруди побудовані позивачем без всякого погодження із ОСОБА_2 .

Також наголошує на тому, що згадане будинковолодіння належить на праві приватної власності по частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та на даний час не поділене, а тому твердження позивача про те, що нібито межі земельної ділянки ОСОБА_2 розміщуються на відстані 50 см від її житлового будинку не відповідають дійсності.

Оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03.01.1997 неможливо визнати недійсним, оскільки такий було видано ще ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 17.01.1996 №5, і на підставі якого ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_6 , спадкоємцем якого є ОСОБА_2 , земельну ділянку розміром 0,0893 га. Позивач не оскаржує рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 17.01.1996 №5 та договір купівлі-продажу.

Рішення Ходорівської міської ради №2258 від 15.11.2018 «Про затвердження акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )» повністю законне, при винесенні якого Ходорівська міська рада повністю дослідила обставини справи, взяла усі правовстановлюючі документи обох співвласників до уваги, створила комісію по врегулюванню земельного спору.

Також представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву, у якій просить застосувати строк позовної давності до вимоги про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03.01.1997, оскільки позивачем пропущено такий більш як на 22 роки без поважних причин.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11.06.2021 призначено по справі судову земельно-технічну експертизу.

21.12.2022 справа повернулась до суду з висновком експерта від 09.12.2022.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 16.06.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про приєднання до справи доказів.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 04.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 03.04.2024 об`єднано в одне провадження справу №443/394/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №2258 від 15.11.2018 року, визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03 січня 1997 року недійсним та встановлення порядку користування земельною ділянкою,та справу №443/109/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Ходорівська міська рада Жидачівського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.04.2024 призначено по справі додаткову судову земельно-технічну експертизу.

26.08.2024 справа повернулась до суду з повідомленням експерта від 20.08.2024 про неможливість дачі висновку судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 30.09.2024 справу повторно направлено для проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи.

10.01.2024 справа повернулась до суду з повідомленням експерта від 30.12.2024 про неможливість дачі висновку судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 08.04.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою судового засідання від 29.10.2025 залишено без розгляду клопотання представника позивача про призначення у справі повторної судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою судового засідання від 29.10.2025, у зв`язку з відмовою представника позивача від частини позовних вимог, закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності: на частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:1188, загальної площею 0,0707 га та припинення за ОСОБА_2 права власності на частину вказаної земельної ділянки; на частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:1258, загальної площею 0,0185 га та припинення за ОСОБА_2 право власності на частину вказаної земельної ділянки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що оскільки будинок належить двом співвласникам на праві спільної часткової власності, то і для передачі земельної ділянки у приватну власність мали подаватись заяви від обох співвласників. Ходорівська міська рада вийшла за межі своєї компетенції передавши частину земельної ділянки лише одному співвласнику та не було враховано на цій земельній ділянці інших будівель. Також у Державному акті на право власності на землю зазначено цільове призначення обох ділянок для обслуговування житлового будинку, що не відповідає реальному їх призначенню. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив позовні вимоги, з мотивів наведених у відзиві на позов та додатково повідомив, що позивачем не доведено того, як саме порушуються її права, оскільки остання не вчинювала жодних дій щодо приватизації частини земельної ділянки, якою користується. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та жодним чином не порушує прав позивача, оскільки приватизувала виключно ту частину земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03.01.1997. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Ходорівської міської ради в судовому засіданні 27.05.2025 позов заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позов. В судове засідання 29.10.2025 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, зокрема шляхом поділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.2 ст.264 ЦПК України).

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 по частині, що підтвержується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112927698 від 06.02.2018 /Т. 1 а.с.12, Т.3 а.с.23/ та №135779201 від 28.08.2018 /Т.1 а.с.100, Т.3 а.с.19/.

Відповідно до інформації зазначеної у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об`єкт нерухомого майна складається з: житлового будинку (А-1), що складається з однієї кухні та чотирьох житлових кімнат загальною площею 137,8 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м. До господарських будівель та споруд належить: сарай (В), убиральня (Г), сарай (Ж), навіс (З), альтанка (И), огорожа (І), хвіртка (2), ворота (3), колодязь (к). Самочинно побудований сарай «Ж».

Підставою для державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на частину згаданого будинковолодіння стало видання 05.02.2018 року державним нотаріусом Жидачівської держаної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 /Т.1 а.с.11, Т.3 а.с.22/. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з частини будинковолодіння в складі двох житлових будинків з відповідною частиною прилеглих до них господарських будівель та споруд, крім самочинно побудованої прибудови «б» загальною площею 37,5 кв.м. та сараю «Ж», що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці Ходорівської міської ради, належної померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області 12.06.1975 року. На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок, що складається з однієї кухні та чотирьох житлових кімнат (А-1), загальною площею 137,8 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м.; житловий будинок, що складається з однієї кухні та однієї житлової кімнати (Б-1), загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м.; сарай (В); убиральня (Г); сарай (Ж); навіс (З); альтанка (И); огорожа (І); хвіртка (2); ворота (3); колодязь (к). Право власності на будинок «Б-1» не зареєстровано.

Підставою для державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на частину згаданого будинковолодіння стало видання 28.08.2018 року державним нотаріусом Жидачівської держаної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 /Т.3 а.с.18/. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з частини будинковолодіння в складі двох житлових будинків з відповідною частиною прилеглих до них господарських будівель та споруд, крім самочинно побудованої прибудови «б» загальною площею 37,5 кв.м. та сараю «Ж», що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці Ходорівської міської ради, належної померлому на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області 14.02.2003 року. На земельній ділянці знаходяться: житловий будинок, що складається з однієї кухні та чотирьох житлових кімнат (А-1), загальною площею 137,8 кв.м., житловою площею 72,6 кв.м.; житловий будинок, що складається з однієї кухні та однієї житлової кімнати (Б-1); загальною площею 82,7 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м.; сарай (В); убиральня (Г); сарай (Ж); навіс (З); альтанка (И); огорожа (І); хвіртка (2); ворота (3); колодязь (к). Право власності на будинок «Б-1» не зареєстровано.

З копій технічних паспортів на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 та виготовленого на замовлення ОСОБА_2 видно, що зазначене будинковолодіння складається з: двох житлових будинків під літ. А-1, Б-1, сараю під літ. В, убиральні під літ. Г, сараю під літ. Ж, навісу під літ. З, альтанки під літ. И, (Т.2 а.с.13-16, Т.3 а.с.79-86).

Також, відповідно до довідки Стрийського МБТІ від 11.2017 №2773 /Т.1 а.с.236/, будинковолодіння в складі 2-х житлових будинків в АДРЕСА_1 мають наступні характеристики: два житлові будинки, два сараї, убиральня, навіс, альтанка, огорожа, хвіртка, ворота, колодязь. У тому числі побудовано самочинно: прибудова «б» та сарай «Ж». Право власності на житловий будинок під літ. Б-1 не зареєстровано.

Вищезгадану частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд та земельну ділянку розміром 0,0893 га, на якій розташована ця частина будинку та яка передана відчужувателеві для обслуговування житлового будинку, що розташовані в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 14.02.2003 /Т.1 а.с.18, 98/.

Земельні ділянки площею 0,0185 га та площею 0,707 га, що розташовані по АДРЕСА_1 належали ОСОБА_5 на праві приватної власності, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03.01.1997 /Т.1 а.с.97, Т.3 а.с.16/.

Підставою для реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки за ОСОБА_5 було рішення виконавчого комітету Ходорівської міської ради народних депутатів №5 від 17.01.1996 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_1 », відповідно до якого вирішено передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га для обслуговування житлового будинку /Т.1 а.с.120/.

З матеріалів технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі Державного Акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 видно, що таких міститься, зокрема: пояснювальна записка, відповідно до якої землекористування ОСОБА_5 включає дві земельні ділянки площею 0.0185 га та 0,0708 га; план земельної ділянки площею 0,0185 га, згідно якого суміжним землекористувачем від точки А до точки ОСОБА_7 ; план земельної ділянки площею 0,0708 га, згідно якого суміжним землекористувачами є АДРЕСА_2 та ОСОБА_8 ; Акт погодження меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, згідно якого межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 , що передаються у приватну власність ОСОБА_5 погоджено із суміжними землекористувачами: ОСОБА_8 та Стручинською /Т.1 а.с.125-143, Т.2 а.с.157-168/.

В подальшому на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічну документацію відновлення меж земельної ділянки в натурі (місцевості), місце розташування: АДРЕСА_1 .1 а.с.14-28/.

01.11.2018 комісією складено акт узгодження меж земельної ділянки при підготовці технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та ведення ОСГ гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 , у зв`язку із усною відмовою від погодження суміжної межі, відповідно до якого встановлення меж земельної ділянки встановлено на підставі Державного акту про право приватної власності на землю (серія ЛВ №1142 від 03.01.1997). При обстеженні суміжної межі земельної ділянки комісія встановила, що межі присадибних ділянок між суміжними землекористувачами проходить по умовній лінії, межі не пошкоджені, порушення меж зі сторін громадян не виявлено. Комісія вважає, що відмова від підпису погодження межі земельної ділянки гр. ОСОБА_1 відносно межі гр. ОСОБА_2 являється безпідставною /Т.1 а.с.20/.

Відповідно до акту встановлення і узгодження меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 15.11.2018 /Т.1 а.с.21/, комісією в присутності землекористувача ОСОБА_2 і представників суміжних землекористувань Вербовської М.В. (від А до Б), ОСОБА_1 (від В до Г), ОСОБА_9 (від Г до А), (від Б до В землі загального користування (дорога) проведено встановлення і погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 . Встановлені в натурі межі відповідають фактичному стану. Акт підписаний членами комісії, замовником ОСОБА_2 та суміжними землекористувачами, окрім ОСОБА_1 підпис якої відсутній.

Рішенням Ходорівської міської ради №2258 від 15.11.2018 «Про затвердження Акту узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )» затверджено акт узгодження меж земельної ділянки, складений 01.11.2018, погоджено межу між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за згаданою адресою відповідно до акту щодо узгодження меж земельної ділянки /Т.1 а.с.29/.

Як видно з ОСОБА_10 встановлених меж земельної ділянки площею 0,0185 га (периметр = 58,01 м)за адресою: АДРЕСА_1 (для обслуговування житлового будинку) та плану територій земельної ділянки, на цій земельній ділянці розташований житловий будинок співвласниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та межі згаданої земельної ділянки, зокрема від точки В до точки Г (зі сторони суміжного користувача ОСОБА_1 ) знаходяться саме під тією частиною будинку, якою користується ОСОБА_2 /Т.1 а.с.21,22.

Також, як видно з ОСОБА_10 встановлених меж земельної ділянки площею 0,0707 га (периметр=323,70 м) за адресою: АДРЕСА_1 (для ведення особистого селянського господарства) та плану територій земельної ділянки, межі згаданої земельної ділянки, зокрема від точки В до точки Г та від точки Б до точки В (зі сторони суміжного користувача ОСОБА_1 ) відповідають фактичному землекористуванню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /Т.1 а.с.24,25/.

10.01.2019 проведено державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0185 га, кадастровий номер: :01:007:1258, та на земельну ділянка площею 0,0707 га, кадастровий номер: :01:007:1188, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №330998140 від 03.05.2023 /Т.3 а.с.20/ та №331449751 від 06.05.2023 /Т.3 а.с.21/.

Відповідно до рішення народного суду Ходорівського району Дрогобицької області від 12.02.1957, позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_12 задоволено, вирішено розділити дім, який знаходиться в АДРЕСА_3 по за позивачкою залишити кімнату і кухню, а за відповідачем кімнату і коридор /Т.3 а.с.11/.

З копії договору від 04.12.1957, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_5 купила частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 . Це домоволодіння розташоване на земельній ділянці мірою 910 кв.м. належить продавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.1952 №315/5 і довідки Стрийського міськбюро /Т.3 а.с.73/.

Відповідно до договору від 12.06.1975, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_4 купила частину жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_4 .3 а.с.12-13/.

Відповідно до висновку експерта №44 від 09.12.2022 /Т.2 а.с.53-64/:

1.Надати відповідь щодо площі земельної ділянки на АДРЕСА_1 на момент виділення земельної ділянки під забудову ОСОБА_5 не надається можливим у зв`язку з відсутністю документів, які б містили відомості щодо площі земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. А-1, що належала другому співвласнику будинковолодіння ОСОБА_4 , а також під господарськими будівлями, спорудами, подвір`ям та частиною саду за адресою за вказаною адресою. Надати відповідь щодо площі земельної ділянки на АДРЕСА_1 станом на день проведення експертизи не нададається за можливе, оскільки в Державному земельному кадастрі містяться відомості лише про земельні ділянки з кадастровим номером :01:007:1258 площею 0,0185 га (під частиною житлового будинку літ. А-1, що належить ОСОБА_2 та подві`ям) та кадастровим номером :01:007:1188 площею 0,0707 га (під сараєм літ. Д та частиною саду), які належить ОСОБА_2 .. Відомості про земельну ділянку під частиною житлового будинку літ. А-1, що належить ОСОБА_1 , під житловим будинком літ. Б-1, сараєм літ. В, убиральнею літ. Г, сараєм літ. Ж, навісом літ. З, альтнкою літ. И та колодязем літ К в Державному земельному кадастрі відсутні (земельна ділянка не сформована, відсутні відомості щодо координат її поворотних точок, лінійних розмірів, площі). Крім того земельна ділянка не огороджена зі сторони суміжного зблокованого будинку, тобто відсутні також і фізичні межі земельної ділянки.

Встановити чи змінилась площа земельної ділянки не надається за можливе, оскільки відсутні відомості щодо загальної площі земельної ділянки будинковолдодіння станом на час виділення для забудови ОСОБА_5 та відсутні відомості щодо площі земельної ділянки станом на день проведення експертизи;

2.Розподілити земельну ділянку з врахуванням наявних господарських будівель та споруд будинковолодіння на АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в пропорціях по часток володіння не надається за можливе, оскльки в Державному земельному кадастрі відсутні щодо координат її поворотних точок, лінійних розмірів, площі земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. А-1, що належить ОСОБА_1 , під житловим будинком літ. Б-1, сараєм літ. В, убиральнею літ. Г, сараєм літ. Ж, навісом літ. З, альтанкою літ. И та колодязем літ к К. Крім того відсутні документи, які містять відомості щодо приналежності господарських будівель та споруд, які належать кожному із співвласників;

3.Земельна ділянка (з кадастровим номером :01:007:1188 площею 0,0707 га та кадастровим номером :01:007:1258 площею 0,0185 га), загальною площею 0,0893 га частково накладається на межі будинковолодіння на АДРЕСА_1 . Площа накладення становить 0,0892 га.

Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично є земельна ділянка площею 0,19 га в межах якої і є накладення земельної ділянки площею 0,0893 га. Інша частина земельної ділянки не сформована. Належна ОСОБА_2 земельна ділянка знаходиться під тією частиною житлового будинку А-1, якою вона користується та не охоплює земельну ділянку, якою користується ОСОБА_1 . Будинок Б-1 знаходиться на несформованій земельній ділянці.

Як випливає з мотивів позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, позивач вважає, що внаслідок оформлення права приватної власності ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровим номером :01:007:1188 площею 0,0707 га та з кадастровим номером :01:007:1258 площею 0,0185 га, що у АДРЕСА_1 , порушуються її права як співвласника будинковолодіння за АДРЕСА_1 , оскільки їй належить частина вказаного будинковолодіння та відповідно вона має право на земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою та призначена для обслуговування згаданого будинку, однак відповідач всупереч цьому отримала у власність усю земельну ділянку.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад міст; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У частині першій статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 ЗК України).

Одночасно, згідно п.7 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст.79-1 ЗК, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно із статтею 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ст. 50 Законом України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки), кадастровий план земельної ділянки, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки).

Згідно з положеннями ст. 55 Законом України «Про землеустрій» установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція).

Згідно п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (п. 4.1 Інструкції № 376).

Пунктами 4.2, 4.3 Інструкції № 376 встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 681/1039/15-ц, згідно якого стадія погодження меж земельної ділянки при виготовлення землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельноїділянки з суміжними власниками та землекористувачами». У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції чинній на момент отримання ОСОБА_5 державного акту на право приватної власності на землю), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:

ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу;

ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу;

будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної

інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Згідно положень ст.30 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції чинній на момент отримання ОСОБА_5 державного акту на право приватної власності на землю), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

При передачі підприємствами, установами і організаціями будівель та споруд іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими об`єктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.

Отож, ОСОБА_5 , будучи співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1 , та користувачем земельної ділянки за цією ж адресою, реалізувала своє право на отримання у приватну власність тієї частини земельної ділянки для обслуговування вказаного будинку, яка відповідача її частці у праві власності на будинок та яка перебувала у її фактичному користуванні.

Видачі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5 передувало виготовлення технічного звіту про виконані роботи, у яких міститься зокрема акт погодження меж земельних ділянок, погоджений суміжними землекористувачами, а саме ОСОБА_8 та АДРЕСА_2 , тобто останні не мали жодних зауважень, та дійшли згоди щодо меж земельної ділянки, що передавалась ОСОБА_5 у приватну власність.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України 2002 року (в редакції чинній на час придбання земельної ділянки ОСОБА_6 у ОСОБА_5 ), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Таким чином, ОСОБА_6 набув право власності на земельну ділянку розміром 0,0893 га у тому обсязі, що належала і ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.120 ЗК України 2002 року (в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення Ходорівської міської ради), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення .

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

ОСОБА_2 , набувши право власності на будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , набула і право на земельну ділянку.

З метою юридичного оформлення свого права земельну ділянку, на замовленні ОСОБА_2 було виготовлено технічну документацію.

При цьому, площа земельних ділянок (0,0185 га та 0,0707 га) та їх місце розташування відповідають тим, що зазначені у Державному акті на право приватної власності на землю від 03.01.1997, а також відповідають фактичному користуванню ОСОБА_2 .

Той факт, що земельна ділянка площею 0,0707 га надана ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства не свідчить про незаконність такого набуття, оскільки статтею 20 Земельного кодексу України закріплено право власника земельної ділянки (землекористувача) на зміну цільового призначення належної йому земельної ділянки. При цьому, ні розмір, ні місце розташування такої ділянки не змінилось, на ній відсутні будь-які капітальні споруди та така ділянка не прилягає ні до будинку під літ.А-1, ні до будинку під літ.Б-1.

Таким чином, ОСОБА_2 в законному порядку та підставах набула право власності на згадані земельні ділянки, тобто діяла добросовісно.

Натомість ні ОСОБА_4 , ні її спадкоємець - ОСОБА_1 не вчинили жодних дій на набуття у приватну власність земельної ділянки, на якій знаходиться частина будинковолодіння по АДРЕСА_5 , власником якої є остання та яка перебуває у її фактичному користуванні.

Тобто, незрозуміло яким саме чином порушуються права ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки, якщо остання не вчинила жодних активний дій та їй не було відмовлено у такій приватизації.

Суд відхиляє доводи позивача про заволодіння ОСОБА_2 усією земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , оскільки такі доводи не відповідають ні даним технічної документації, ні фактичному користуванню співвласників будинку, та така земельна ділянка не охоплює ряд господарських будівель, вказаних у свідоцтві про право на спадщину, в тому числі житлового будинку під літ.Б-1, якими фактично користується ОСОБА_1 , що видно також із наданого представником ОСОБА_2 адвокатом Гивелем В.П. відеозапису огляду території будинколоводіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього факту також не заперечував і представник позивача.

Більше того, як було встановлено в судовому засіданні та визнається сторонами, після набуття ОСОБА_2 права власності на згадані земельні ділянки, право власності на будинок під літ.Б-1 зареєстровано за ОСОБА_1 в цілому, що також свідчить про те, що ОСОБА_2 фактично не користувалась таким будинком і набуті нею у приватну власність земельні ділянки відповідають фактичному її користуванню частиною будинковолодіння та не порушують меж будинковолодіння, якою фактично користується ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21червня 2023 року по справі № 443/1572/18, згідно якого, при розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16.

Аналізуючи наявні матеріали справи, суд доходить висновку, що у таких відсутні докази на підтвердження, що право ОСОБА_1 порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні, допустимі та достатні докази, які б беззаперечно вказували на те, що внаслідок набуття у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянку площею 0,0185 га, кадастровий номер: :01:007:1258, та на земельної ділянка площею 0,0707 га, кадастровий номер: :01:007:1188, було порушено межі земельної ділянки, якою вона фактично користується і перешкоджає приватизації нею такої земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, витрати позивача стягненню з відповідачів не підлягають, а відповідачами в свою чергу не надано жодних доказів понесення таких витрат, то суд не вирішує питання стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Вжиті ухвалою суду від 24.04.2019 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування рішення Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області №2258 від 15.11.2018 року, визнання Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №1142 від 03 січня 1997 року недійсним та встановлення порядку користування земельною ділянкою залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.04.2019 у справі №443/394/19,шляхом заборони ОСОБА_2 та/або іншим особам вчиняти дії з встановлення в натурі меж земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:007:1188, зокрема демонтажу доріжки, демонтажу підпор житлового будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка