Справа №345/5426/25
Провадження № 2/345/2486/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

представник ФОП Галкіна Г.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 1282,84 грн., яка складається з: 965,58 грн. боргу за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 по квітень 2021, інфляційні втрати у розмірі 245,44 грн., 3 % річних у розмірі 71,82 грн., а також судові витрати у розмірі 7938,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом. Відповідно до протоколу електронного аукціону № BRD001-UA-226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП ОСОБА_1

14.11.2024 на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено акт про придбання майна на аукціоні. Придбавши це майно на аукціоні, ФОП ОСОБА_1 отримав правови моги, яке раніше належало КП «ЕКО СЕРВІС», що надає статус правонаступника згідно з приписів ЦК України. Таким чином, ФОП ОСОБА_1 є новим кредитором до фізичних осіб боржників за надані послуги з поводження з побутовими відходами згідно з Додатком №1 до Акту про придбання майна на аукціоні від 14.11.2024, зокрема, до боржників за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до акта звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проживає три особи, абонентом є ОСОБА_3 . Акт звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , підтверджує, що за період з липня 2019 року до квітня 2021 року (включно) розмір заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами відповідачки становить 965,58 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті в нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 444422851 від 21.09.2025) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 отримала майно у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер: 639, видане 30.06.2021. Прийнявши у спадщину квартиру спадкодавця, відповідачка також прийняла у спадкування і обов`язки, зокрема, сплатити заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Однак заборгованість не сплатила, незважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тож, беручи до уваги, що відповідачка не погасила заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 , як правонаступником КП «ЕКОСЕРВІС», позивач має законне право вимагати відшкодування інфляційних втрат, а також нарахування 3% річних на суму заборгованості.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Свій відзив мотивує тим, що свідоцтво про право на спадщину вона одержала 30.06.2021. Однак кредитор вимоги до неї не пред`явив. Таким чином, вона не порушила жодних прав та законних інтересів позивача. Крім того, вважає розмір правничої допомоги завищеним та необґрунтованим з наступних підстав. По перше, ці витрати заявлено в сумі, що значно перевищують суму ціни позову. По друге, справа є малозначною. По третє, зі змісту позовної заяви вбачається, що в ній в основному міститься цитування норм права, а виклад обставин справи вміщено в декількох абзацах. Тому, враховуючи вищевикладене, не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правову допомогу адвоката у заявленому розмірі.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що заборгованість, яка виникла за період з липня 2019 року до квітня 2021 року, не є боргом спадкодавця, а фактично є заборгованістю відповідачки, як спадкоємця. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 Цивільного кодексу України. Прийнявши у спадщину квартиру спадкодавця, відповідачка також прийняла у спадкування і обов`язки, зокрема, сплатити заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Однак, заборгованість не сплатила, незважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зазначає про те, що позивач дізнався про отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 444422851), що сформована від 21.09.2025. У зв`язку наведеним, позивач не пропустив строк для пред`явлення вимог до спадкоємця, тому подання позовних вимог відбулося в межах установленого законом строку. Відповідачкою в свою чергу не було надано інформацію про прийняття спадщини КП ЕКО СЕРВІС, що унеможливило встановлення дати прийняття спадщини.

Відповідачка подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що саме у позовній заяві викладається підстава позову і відповідач звертається до неї, як до спадкоємця, який успадкував борг, а не як до споживача відповідної житлово-комунальної послуги.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

20.10.2025 від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву від 17.10.2025.

20.10.2025 відповідачка подала до суду клопотання, в якому просить не розглядати попрередній відзив на позовну заяву від 17.10.2025, а прийняти до уваги новий відзив.

20.10.2025 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву.

23.10.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

28.10.2025 відповідачка подала до суду заперечення на відповідь на відзив.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 КП «Екосервіс» Калуської міської ради визнано банкрутом.

Відповідно до протоколу електронного аукціону № BRD001-UA-226 від 07.11.2024 переможцем аукціону є ФОП ОСОБА_1 , та 14.11.2024 на підставі вказаного протоколу аукціону між КП «Екосервіс» Калуської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено акт про придбання майна на аукціоні.

Згідно з додатком № 1 до акту про придбання майна на аукціоні зазначено перелік фізичних осіб, які мають заборгованість перед КП «Екосервіс» Калуської міської ради, в якому, зокрема, містяться відомості про ОСОБА_3 , у якої наявна заборгованість у розмірі 965,58 грн. за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформаційної довідки № 444422851 від 21.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності у розмірі частки належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер: 639, видане 30.06.2021.

Згідно з актом звірки розрахунків за особовим рахунком № НОМЕР_2 за період з 01.07.2019 по 31.12.2024 розмір заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 становить 965,58 грн. При цьому нарахування заборгованості відбулося у період яасу починаючи з липня 2019 року та закінчуючи квітнем 2021 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2021, посвідченого приватним нотарісом Попович О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 639, ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала у спадищну частку квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Оцінка суду:

суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, є індивідуальним споживачем.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

В силу дії п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вказані норми права визначають такі ознаки відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою ітретьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

При цьому, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між КП «Екосервіс»та боржницею ОСОБА_3 після її смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц вказав на те, що прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому.

До обов`язків позивача, як кредитора спадкодавця, належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців.

Тобто, покладення на позивача доказів підтвердження, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Судом встановлено, що КП «Екосервіс» здійснювало вивезення та захоронення твердих побутових відходів на території Калуської територіальної громади.

Придбавши майно КП «Екосервіс» Калуської міської ради, позивач отримав право вимоги, яке раніше належало КП «Екосервіс» Калуської міської ради, що надає статус правонаступника, тобто він є новим кредитором щодо ОСОБА_3 , яка являлася власником частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , та між нею і КП «Екосервіс» Калуської міської ради, правонаступником якого є ФОП ОСОБА_1 , виникли договірні відносини щодо надання послуг з управління побутовими відходами на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та після смерті останньої належну їй частку квартири адресою АДРЕСА_1 успадкували позивачка ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.06.2021.

Таким чином, враховуючи, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, позивачка успадкувала обв`язки спадкодавця зі сплати боргу з управління побутовими відходами у період з 01.07.2019 по 20.11.2020 за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому, після відкриття спадщини, починаючи з 21.11.2020, позивачка, будучи власником успадкованого майна, являється індивідуальним споживачем житлово-комунальної послуги відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», а тому вона має належним чином утримувати вказане майно, в тому числі, шляхом здійснення оплати за надані послуги з управління побутовими відходами.

Водночас, відповідачкою не надано доказів того, що КП «Екосервіс» було повідомлено про смерть спадкодавця та перехід права власності на частку житлового приміщення, у порядку спадкування до неї, а тому, враховуючи твердження представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 дізнався про отримання відповідачкою свідоцтва про право на спадщину з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою № 444422851 від 21.09.2025 та не спростовано ОСОБА_2 , а також те, що позивач пред`явив свої вимоги до останньої протягом шести місяців з вказаної дати, відсутні підстави вважати, що ФОП ОСОБА_1 було пропущено строк пред`явлення вимог до ОСОБА_2 щодо заборгованості за послугу з управління побутовими відходами, яка виникла до відкриття спадщини.

При цьому доказів належного виконання зобов`язань відповідачка суду не надала, а також не подала будь-яких доказів на спростування користування спадкодавицею та нею наданими їм КП «Екосервіс» послугами.

Крім того, відповідачка не надала будь-яких доказів того, що вона чи спадкодавець у встановленому законом порядку відмовлялася від надання послуг КП «Екосервіс», а також доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати.

З огляду на що встановлено, що КП «Екосервіс» надавало відповідачці та спадкодавцю відповідні послуги, однак, останні не виконували свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 965,58 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд неодноразово роз`яснював, що при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу "jura novit curia".

Оскільки відповідачка не погасила дану заборгованість перед позивачем, як правонаступником КП «Екосервіс» Калуської міської ради, ФОП ОСОБА_1 має право вимагати відшкодування інфляційних витрат та нарахування 3% річних на суму заборгованості.

Водночас позивачем не надано доказів того, що набуте ним право вимоги заборгованості в сумі 965,58 грн. включає в себе відповідні нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, акт про придбання майна на аукціоні не передбачає, що позивач набув право вимоги, окрім суми боргу, на такі нарахування.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач набув права на нарахування 3% річних та інфляційних з моменту набуття права вимоги на дебіторську заборгованість КП «Екосервіс», тобто з 14.11.2024.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % х кількість днів прострочення / кількість днів у році.

А тому 3% річних за період з 14.11.2024 до 29.09.2025 становить 25,39 грн. ((965,58 грн. x 3 % x 48 днів : 366 днів ) + (965,58 x 3 % x 272 днів : 365 днів)).

Водночас інфляційні втрати з урахування встановленого індексу інфляції складають 95,55 грн. (965,58 грн. ? 109,896% (сукупний індекс інфляції) - 965,58 грн.).

Таким чином, загальна сума заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами з врахуванням інфляційних збитків та 3 % річних становить 1086,52 грн. та її необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. А тому позовні вимоги необхідно задоволити частково.

Розподіл судових витрат:

відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією від 29.09.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 968,96 грн. (а.с. 12).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі по 820,68 грн. (1086,52 грн. х 968,96 грн. / 1282,84 грн.).

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 322, 512, 512-514, 526, 530, 536, 543, 625, 1216, 1218, 1219, 1268, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 1, 5, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 76, 76, 80, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1086 (одна тисяча вісімдесят шість) гривень 52 копійки, з яких: 965,58 грн. боргу за житлово-комунальні послуги за період з липня 2019 по грудень 2024, інфляційні втрати у розмірі 95,55 грн. та 3 % річних у розмірі 25,39 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 820 (вісімсот двадцять) гривень 68 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: