Справа № 602/833/25
Провадження № 2/602/430/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі у тексті ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» або Товариство або позивач) в особі директора Хлопкової М.С. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 (далі позичальник або відповідач) про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на те, що 11.01.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладений кредитний договір №579475140 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ОСОБА_1 надано кредит у сумі 15 000,00 гривень. У подальшому права вимоги, які виникли за даним кредитним договором, на підставі договорів факторингу були передані (відступлені) послідовно ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», потім ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» і зрештою - Товариству. Відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань щодо повернення суми кредиту та сплати нарахованих відсотків. На момент подання позовної заяви сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 68 535,00 гривень, з яких 15 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 53 535,00 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася.

Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.10.2025.

Ухвалою суду від 02.10.2025 витребувано письмові докази у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розгляд справи відкладено на 06.11.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився хоч і був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини не прибуття у судове засідання не повідомила.

Ураховуючи те, що відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив та оцінив письмові пояснення позивача у позовній заяві, докази, які містяться у матеріалах справи, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

11 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами телекомунікаційного зв`язку подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі у тексті ТОВ «МАНІВЕО» або кредитодавець) Заявку на отримання грошових коштів у кредит. Того ж дня ОСОБА_1 дистанційно з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала Договір кредитної лінії № 579475140 від 11.01.2024 з ТОВ «МАНІВЕО» та Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до цього договору, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями зазначених документів, а також довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО від 14.10.2024 (а.с. 20, 28, 37-48).

Станом на 11.01.2024 ТОВ «МАНІВЕО» () було зареєстроване як фінансова компанія та мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Таким чином, згідно з положеннями статей 207, 638, 1055 Цивільного кодексу України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» ТОВ «МАНІВЕО» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії №579475140 від 11.01.2024, який за своїм змістом є договором споживчого кредиту (далі у тексті Кредитний договір).

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО».

За умовами Кредитного договору: кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 15000,00 гривень 11.01.2024, що є датою укладення Договору (п. 2.3 договору); порядок надання кредиту - шляхом ініціювання кредитового переказу коштів з рахунку кредитодавця рахунок позичальника відкритий позичальнику за реквізитами платіжної картки 4149-60ХХ-ХХХХ-0344 (п. 5.1 договору); рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту 10.02.2024 (п.7.1 договору); в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше, ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 договору (п. 7.2 договору); кінцева дата повернення (виплати) кредиту 10.02.2029 (п. 7.3 договору); договір діє протягом 5 років з моменту його підписання або до його дострокового розірвання (п. 11.1 договору).

Кредитним договором передбачено різні розміри процентних ставок за користування кредитом: за період від дати видачі кредиту до 10.02.2024, або у разі, якщо позичальник ініціює пролонгацію, 1,980% від суми кредиту за кожний день користування (п. 8.3.1, 8.3.2 договору); після закінчення дисконтного періоду 2,980 % в день від суми залишку кредиту (п.8.4 договору).

Проценти за Кредитним договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду (який становить 30 днів) не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (п. 7.4.1 договору); після закінчення дисконтного періоду щоденно (п. 7.4.2 договору).

Уклавши Кредитний договір, його сторони взяли на себе відповідні договірні зобов`язання.

На підтвердження виконання зобов`язань кредитодавця за Кредитним договором позивачем надано копію платіжного доручення від 12.01.2024, а також довідку ТОВ «МАНІВЕО» від 23.05.2025, у яких зазначено: суму платежу - 15000,00 грн, платника - ТОВ «МАНІВЕО», отримувача Юркову М.А., маску картки отримувача. Окрім того, у платіжному дорученні у призначенні платежу міститься посилання на дату і номер Кредитного договору (а.с. 10, 101).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується випискою за рахунком ОСОБА_1 за період 11.01.2024 по 16.01.2024, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду в порядку витребування доказів, яка містить інформацію про зарахування 11.01.2024 на рахунок відповідача коштів у сумі 15000,00 грн (а.с. 128-129).

До позовної заяви позивачем додані розрахунки заборгованості: ТОВ «МАНІВЕО» за період з 11.01.2024 по 12.03.2024 включно та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з 13.03.2024 по 10.10.2024 (а.с. 53, 55).

Розрахунки заборгованості містять інформацію про здійснені суми нарахованих процентів за користування кредитом у вищезгадані періоди. Інформацію про сплату ОСОБА_1 будь-яких сум за Кредитним договором розрахунки не містять.

Згідно з наведеними розрахунками загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, включно з боргом за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, складає 68 535,00 грн.

28 листопада 2019 року ТОВ «МАНІВЕО» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) підписали договір факторингу № 28/1118-01 з додатками (далі у тексті договір № 28/1118-01), за п. 2.1 якого згідно умов цього договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 81-86).

Відповідно до п. 8.1, 8.2 договору № 28/1118-01 строк цього договору починає свій перебіг у момент його підписання уповноваженими представниками сторін та закінчується 28.11.2019.

28 листопада 2019 року сторони договору № 28/1118-01 уклали додаткову угоду № 19 до цього договору, якою п. 8.2 договору виклали у наступній редакції: «строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором». Всі інші умови договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 залишені без змін (а.с. 86 на звороті).

В подальшому сторони неодноразово продовжували строк дії договору № 28/1118-01 додатковими угодами №26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 аж до 31 грудня 2024 року (а.с. 87-93).

У пункті 4.1. згаданого вище договору сторони обумовили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.

12 березня 2024 року ТОВ «МАНІВЕО» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписали Реєстр прав вимоги № 234 на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якому зазначені: П.І.Б. відповідача, її РНОКПП, номер та дата Кредитного договору, суми заборгованості за тілом кредиту та за відсотками (а.с. 79-80).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З наведених вище правових норм слідує, що договір факторингу є правочином, внаслідок якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні.

Статтею 1079 ЦК України встановлено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Встановлено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» () станом на 28.11.2018 було зареєстроване як фінансова компанія та у нього була чинна ліцензія на діяльність фінансової компанії з факторингу що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Отже, на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину.

Таким чином суд встановив, що 12.03.2024 право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором перейшло від ТОВ «МАНІВЕО» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

Окрім того, 10.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) підписали договір факторингу № 10/1024-01 з додатками (далі у тексті договір №10/1024-01), згідно п.2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 73-77).

У пункті 4.1. згаданого вище договору сторони обумовили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.

10 жовтня 2024 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписали Реєстр прав вимоги № 1 на виконання договору № 10/1024-01, у якому зазначені: П.І.Б. відповідача, її РНОКПП, номер та дата Кредитного договору, суми заборгованості за тілом кредиту та за відсотками (а.с. 71-72).

Встановлено, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» () станом на 10.10.2024 було зареєстроване як фінансова компанія та у нього була чинна ліцензія на діяльність фінансової компанії з факторингу що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Отже, на момент укладення договору факторингу його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину.

Таким чином, 10.10.2024 відповідно до статей 512, 514, 1077, 1079 ЦК України право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором на підставі договору № 10/1024-01 перейшло від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».

Окрім того, 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) підписали договір факторингу № 04/06/25-Ю з додатками (далі у тексті договір № 04/06/25-Ю), згідно умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 65-69).

Згідно п.1.2 договору № 04/06/25-Ю перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження юридичного факту переходу права вимоги за Кредитним договором стосовно відповідача від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», останнім надано копії сторінок Реєстру боржників від 04.06.2025 та Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 04.06.2025, підписаних Клієнтом та Фактором (а.с. 60, 63-64).

У Витязі з реєстру боржників зазначено П.І.Б. відповідача, його ідентифікаційний код, номер Кредитного договору суму заборгованості за тілом кредиту, тощо.

Згідно із інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/, станом на 04.06.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код за ) було зареєстроване як фінансова установа та у нього була чинна ліцензія на діяльність фінансової компанії з факторингу.

Отже, на момент укладення договору факторингу його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину.

Таким чином, відповідно до ст. 512, 514, 1077, 1079 ЦК України право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором на підставі договору №04/06/25-Ю перейшли від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача і останній з 04.06.2025 став новим кредитором у спірному правовідношенні.

З огляду на встановлені обставини спірні правовідносини між сторонами є кредитними правовідносинами, а саме відносинами щодо споживчого кредитування, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та інших актів законодавства.

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як слідує розрахунків заборгованості, виконаних ТОВ «МАНІВЕО» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», кредиторами нараховані проценти за користування кредитом за період з 11.01.2024 по 10.10.2024 у сумі 53535,00 грн.

Суд, дослідивши зазначені розрахунки, дійшов висновку, що проценти за користування кредитом нараховані у межах тих розмірів процентних ставок, які передбачені Кредитним договором, та виконані арифметично правильно.

За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача та сплати нею нарахованих процентів суд вважає встановленою ту обставину, що зобов`язання, яке виникло на підставі Кредитного договору, щодо сплати позичальником процентів у розмірі 53535,00 гривень, станом на дату звернення позивача до суду не виконане відповідачем і строк його виконання настав згідно з умовами, передбаченими п.7.4 Кредитного договору.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами є обґрунтованими і їх слід задовольнити.

Поряд з тим, позовні вимоги у частині стягнення боргу за тілом кредиту суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У п. 7.3 Кредитного договору його сторони узгодили кінцеву дата повернення кредиту - 10.02.2029, а у п. 11.1 Кредитного договору визначили строк його дії - протягом 5 років з моменту підписання цього договору, що узгоджується з інформацією, наведеною у Паспорті споживчого кредиту, який згідно з п. 14.1 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, вказано, що строк кредитування становить до 1857 днів.

Згідно з п. 7.2 Кредитного договору обов`язок повернення суми кредиту виникає у позичальника не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору.

Пунктом 9.1.1.7 Кредитного договору визначено, що у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення Договору.

Разом з тим, відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються Законом України «Про споживче кредитування» від 16.11.2016 № 1734-VIII (далі у тексті Закон №1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.

До зазначеної дати регулювання цих відносин відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів».

У ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII (у редакції, чинній на час укладення та виконання Кредитного договору) передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, наведеного у постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».

Також у згаданій постанові ВП ВС зазначила, що «звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.».

Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону №1734-VIII, суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц (провадження №14-680цс19), є релевантною для встановлених у цій справі правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.

Суд, дослідивши умови Кредитного договору, дійшов висновку, що цей договір є договором про споживчий кредит. І хоча у п. 2.6 Кредитного договору вказано, що кредит надається з метою задоволення поточних як споживчих так і не споживчих потреб позичальника, разом з тим у Паспорті, який згідно п. 14.1 договору є його невід`ємною частиною, зазначено, що це Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ». Окрім того, посилання на положення Закону України «Про споживче кредитування» міститься у низці пунктів Кредитного договору (п. 9.1.1.9, 9.1.2.5, 10.2.1, 14.10, 14.20). До того ж зміст Кредитного договору, а також інші матеріали справи не містять жодних даних про те, що грошові кошти були надані відповідачу на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відтак, відповідно до положень Закону №1734-VIII, кредит, наданий відповідачу, є споживчим, а Кредитний договір договором про споживчий кредит.

За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи не вбачається, що кредитодавець або наступні кредитори, до яких переходило право вимоги за Кредитним договором, у т.ч. позивач, надсилав позичальнику повідомлення (вимогу) про дострокове погашення кредитної заборгованості, а відповідач її отримував, докази її направлення (отримання) відсутні, а відтак відсутні підстави стверджувати, що у цій справі кредитодавець чи його правонаступники виконали вимоги ч. 4 ст. 16 Закону №1734-VIII, якою врегульовано порядок дострокового погашення споживчого кредиту.

З огляду на наведене вище, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами ті обставини, що строк виконання кредитного зобов`язання змінено у встановленому законом порядку і що у позичальника виник обов`язок достроково повернути кредитні кошти, то суд дійшов висновку про те, що права позивача в частині повернення суми кредиту, строк сплати якого станом на дату подання позову не настав, не порушені, а позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 щодо стягнення всієї суми заборгованості достроково є передчасними.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредита не підлягають задоволенню

Отже позов слід задовольнити частково на суму 53535,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 гривень згідно платіжної інструкції в національній валюті № 26199 від 01.09.2025.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 78,1% від заявленої суми (53535,00 х 100 / 68535,00), то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 891,89 гривень (2 422,40 х 78,1%).

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги слід зазначити наступне.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другоїстатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До позовної заяви позивачем додано копії:

- Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01, укладеного 05.06.2025 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Клієнт) та Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ», згідно з умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 51-52);

- Додаткової угоди № 7 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, підписаної сторонами договору, за умовами якої Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитним договором № 579475140 від 11.01.2024, ПІБ позичальника ОСОБА_1 . Дана угода є невід`ємною частиною Договору. (а.с. 50 зворот);

- Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, згідно з яким Адвокатське бюро надало, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримало послуги з надання правничої допомоги на загальну суму 7 000,00 гривень згідно Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с. 50).

Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правову допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 7 000,00 гривень.

Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 78,1%від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5467,00 грн (7 000,00 х 78,1%).

На підставі статей 207, 512 - 514, 525, 530, 628, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 211, 244, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» суму заборгованості за Кредитним договором № 579475140 від 11.01.2024 у розмірі 53535,00 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять п`ять) гривень.

3. У решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у виді сплаченого судового збору у сумі 1 891,89 тавитрат на професійну правничу допомогу у сумі 5467,00 гривень, а всього судових витрат у сумі 7358,89 (сім тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 89 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд. 4, літ. А, оф.10, м.Київ, 01024, .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: В. А. Наумчук