Справа № 529/755/25
Провадження № 2/529/463/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що 10.08.2024 близько 20 год. 50 хв. по вул. Незалежності, 63 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Subaru Legacy Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння - 1,96 проміле, здійснив зіткнення у задню частину автомобіля ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під її керуванням, на якому вона рухалася у попутному напрямку в сторону виїзду із селища Диканька. Після цього ОСОБА_2 залишив місце ДТП та рухаючись по АДРЕСА_1 допустив з`їзд автомобіля у кювет. Відповідно до постанови Диканського районного суду Полтавської області від 29.08.2024 у справі № 529/716/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Позивачка вказує, що внаслідок вчиненої відповідачем ДТП її автомобіль зазнав механічних пошкоджень та їй було завдано матеріальної шкоди у розмірі 43 566,00 грн. ОСОБА_2 сплатив їй 47 386,32 грн у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (43 566,00 грн) та вартості проведення транспортно-товарознавчої експертизи (3 820,32 грн). ОСОБА_1 вказує, шо внаслідок вчинення відповідачем ДТП, їй також було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 30 000,00 грн. Позивачка зазначає, що внаслідок ДТП вона до цього часу відчуває постійний душевний біль, страх, тривогу за власну безпеку при керуванні автомобілем. При згадуванні обставин ДТП вона досі відчуває стрес, адже до цього ніколи не потрапляла у ДТП. Під час ДТП вона сильно злякалася через неконтрольований рух автомобіля, адже могла завдати тілесних ушкоджень іншим учасникам дорожнього руху та перехожим, та ще й при тому, що відповідач залишив місце ДТП. Декілька днів поспіль після ДТП вона не могла заснути, постійно згадуючи обставини ДТП. Під час ДТП вона вдарилася тілом об оздоблення салону автомобіля, внаслідок чого тривалий час мала біль у спині (за медичною допомогою не зверталася через стресовий стан та хвилювання за пошкоджений автомобіль, який їй не належить, адже його власником є її брат ОСОБА_3 ). Також вона була змушена себе обмежувати у пересуванні автомобілем через тривалий процес відшкодування завданих матеріальних збитків, які були відшкодовані її брату ОСОБА_3 лише 29.10.2024, та подальший довготривалий процес ремонту пошкодженого автомобіля, який триває до цього часу. Позивачка вказує, що з метою досудового врегулювання спору щодо відшкодування моральної шкоди вона тривалий час здійснювала листування з ОСОБА_2 . Їй надійшли пропозиції від ОСОБА_2 від 31.08.2024 про згоду сплати ним моральної школи у розмірі 20 000,00 грн, та від 20.02.2025 - 10 000 грн. Однак, до цього часу відповідач добровільно так і не відшкодував їй завдану моральну шкоду. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн та понесені судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 08.09.2025 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позов, в якому вказав, що він частково визнає позовні вимоги та згодний відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн та понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог /а.с. 78-80/. У відзиві відповідач зазначив, що він як раніше, так і нині не заперечує проти сплати позивачці моральної шкоди, однак заявлений нею розмір моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн є занадто завищеним та необґрунтованим. Позивачка не надала суду документів, які б підтверджували те, що вона зверталася за медичною допомогою чи змушена була придбати ліки у зв`язку із розладом здоров`я та перебуванням у стресовому стані. Крім того, розлади здоров`я ніяким чином не завадили позивачці вже наступного дня та надалі виходити на роботу, повноцінно працювати та отримувати заробітну плату у повному обсязі. Внаслідок ДТП позивачці не було завдано шкоди здоров`ю, адже він, відповідача, був притягнутий до адміністративної, а не кримінальної відповідальності. Відповідач зазначив, що ним повністю відшкодовано позивачці завдану ДТП матеріальну шкоду і він з самого початку повідомляв позивачці про свій намір відшкодувати і моральну шкоду, що на його думку зменшує розмір моральної шкоди, адже позивачка знала про його наміри і могла з цього приводу не хвилюватися. З огляду на те, що позивачка очевидно відчувала через ДТП якийсь дискомфорт, хвилювання, хоча це нею і документально не підтверджено, він згодний відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Позивачка ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі /а.с. 85-86/. У цій відповіді позивачка вказала, що вона до цього часу має страх керування транспортним засобом через протиправні дії відповідача. Натомість, відповідач відразу після ДТП продав свій автомобіль, придбав інший, на якому їздив до самого позбавлення його права керування транспортними засобами. Відповідач відшкодував їй завдану ДТП матеріальну шкоду лише після отримання нею експертного висновку про вартість ремонту автомобіля та відповідно розмір завданих матеріальних збитків. Відповідач не організував самостійно ремонт пошкодженого автомобіля, хоча і був винуватцем ДТП. Пропозиції відповідача про відшкодування моральної шкоди під час проведення оцінки вартості ремонту автомобіля звучали як ультиматум, без жодного відчуття провини за вчинені протиправні дії. Під час спільної роботи на підприємстві відповідач ОСОБА_2 жодного разу не попрохав у неї вибачення за вчинене, хоча останнього вона часто бачила на роботі. Цинічні висловлювання відповідача у відзиві на позов "Я розумію, що внаслідок ДТП позивачка, очевидно, відчувала якийсь дискомфорт, хвилювання тощо ..." є ніщо іншим, як висміюванням обставин, коли ОСОБА_2 у сильному алкогольному сп`янінні вчинив ДТП, просто зніс її автомобіль з дороги, який був у нього на шляху, та поїхав з місця вчинення ДТП, після чого зі слів очевидців біля кафе "Кочубеївська садиба" в селищі Диканька автомобіль під керуванням ОСОБА_2 злетів з дороги та він навіть не знав, що він до цього здійснив ДТП біля магазину "Маркет опт", то про який дискомфорт чи хвилювання відповідач може говорити.

Відповідач ОСОБА_2 надав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що він визнає позов лише частково та згодний відшкодувати позивачці моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн /а.с. 89-90/. У цьому запереченні відповідач вказав, що 31.08.2024 він надіслав позивачці письмову пропозицію про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 30 000,00 грн та моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. Однак, позивачка не погодилася на його пропозицію і натомість запропонувала, щоб він відшкодував їй матеріальну шкоду в доларах США, що було еквівалентно 61 650,00 грн, та моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн. Запропонований позивачкою варіант вирішення спору він вважав неприйнятним через значне завищення розміру шкоди, а тому він відмовився від цієї пропозиції. Однак, з метою вирішення спору у позасудовому порядку він продовжував контактувати з позивачкою та шукати шляхи вирішення проблеми. Так, позивачці та власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 він запропонував, що придбає аналогічний автомобіль у технічно кращому стані, ніж він був до ДТП. Він підшукав такий автомобіль за 1 200 доларів США, що дорівнювало майже 50 000,00 грн і готовий був придбати його для передачі позивачці чи ОСОБА_3 або відшкодувати позивачці матеріальну шкоду в розмірі 1 200 доларів США. При цьому, було обумовлено, що пошкоджений автомобіль залишається у позивачки, що слугувало б частковим відшкодуванням їй моральної шкоди. Крім того, він був готовий ще сплатити позивачці моральну шкоду, але у меншому ніж вона просила розмірі, адже 80 000,00 грн це занадто завищений розмір моральної шкоди. Оскільки за взаємною згодою він та позивачка не визначили розміру матеріальної шкоди, то за ініціативи позивачки пошкоджений автомобіль був оглянутий експертом, який визначив, що розмір матеріальних збитків складає 43 566,00 грн. Тобто, визначений експертом розмір матеріальнох шкоди був навіть меншим, ніж вартість запропонованого ним позвиачці автомобіля. Він відшкодував позивачці визначений експертом розмір матеріальних збитків та оплатив послуги експерта в розмірі 3 820,32 грн. Тому, твердження позивачки про те, що він відшкодував матеріальну шкоду лише після отримання нею висновку експерта є не зовсім правильним, адже він вживав заходів щодо врегулювання цього питання і раніше, однак, позивачка не прийняла його пропозицію та за своєю ініціативою замовила проведення експертизи. Відповідач вказує, що він та його батьки спілкувалися з позивачкою щодо ДТП та прохали у неї вибачення. Разом з тим, враховуючи претензії позивачки щодо вибачень, він знову просить у неї вибачення і готовий це зробити знову при особистій зустрічі, зокрема і у присутності судді. Він визнає свою вину у вчиненому ДТП, розкаюється у вчиненому, матеріальні збитки відшкодував та готовий відшкодувати моральну шкоду, що свідчить про його дієве каяття. Ним жодним чином не висміюються обставини ДТП чи переживання позивачки з цього приводу. Він як раніше, так і нині готовий конструктивно вирішувати всі питання, пов`язані з ДТП.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії постанови Диканського районного суду Полтавської області від 29.08.2024 у справі № 529/716/24, 10.08.2024 близько 20 год. 50 хв. по вул. Незалежності, 63 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Subaru Legacy Outback, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння - 1,96 проміле, здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався попереду. Після цього ОСОБА_2 залишив місце ДТП та рухаючись по АДРЕСА_1 допустив з`їзд свого автомобіля у кювет. Відповідно до цієї постанови суду ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік /а.с. 6-8/.

Таким чином, вказаною постановою суду було встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка трапилась 10.08.2024, внаслідок якої були завдані пошкодження зокрема автомобілю ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані у постанові Диканського районного суду Полтавської області від 29.08.2024 у справі № 529/716/24 обставини доказуванню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2025 відповідач ОСОБА_2 надіслав позивачці ОСОБА_1 пропозицію щодо відшкодування ним позивачці матеріальної шкоди в розмірі 30 000,00 грн та моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн /а.с. 9/.

На вказану вище пропозицію відповідача у відповіді від 13.09.2024 позивачка вказала, що вона згодна на те, щоб відповідач сплатив на її користь, як користувача пошкодженого автомобіля, власником якого є її брат ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 1 500 доларів США, що станом на 13.09.2024 відповідно до курсу НБУ становить 61 650,00 грн, а ОСОБА_3 взамін передасть у власність відповідача цей пошкоджений автомобіль, з метою подальшого вирішення його долі на розсуд відповідача. Позивачка вказала, що запропонована відповідачем сума моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн є занадто малою і справедливою та співрозмірною обставинам ДТП буде моральна шкода у розмірі 80 000,00 грн /а.с. 10-13/.

19.09.2024 на вказану вище відповідь позивачки відповідач повідомив, що він буде вирішувати питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди у вказаному позивачкою розмірі після надання нею документів, які підтверджують такий розмір шкоди /а.с. 14/.

З наявного у матеріалах справи висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № ЕД-19/117-24/16966-АВ від 18.10.2024, складеного судовим експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України Вовк В.В. на підставі заяви власника автомобіля ОСОБА_3 , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП власнику автомобіля ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 10.08.2024 становить 43 566,02 грн /а.с. 20-30/.

Зі змісту позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив вбачається, що відповідач ОСОБА_2 повністю відшкодував позивачці ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану ДТП у розмірі 43 566,02 грн та оплатив вартість проведеної експертизи у розмірі 3 820,32 грн /а.с. 2, 78, 85, 89/.

07.02.2025 позивачка надіслала відповідачу вимогу про сплату ним на її користь моральної шкоди, завданої ДТП, яку вона станом на 07.02.2025 визначила у розмірі 30 000,00 грн /а.с. 31/.

У відповідь на вказану вище вимогу позивачки відповідач у відповіді від 20.02.2025 повідомив, що з огляду на те, що позивачка не підтвердила документально заявлений нею розмір моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн, він пропонує сплатити моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн /а.с. 32/.

Враховуючи те, що спір щодо відшкодування моральної шкоди не вирішився у позасудовому порядку, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої ДТП, у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» № 4 від 31.03.1995, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Розглянувши позов ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_2 ДТП та завдання внаслідок неї механічних пошкоджень автомобілю, яким керувала та користувалася позивачка, власником якої є її брат ОСОБА_3 , позивачці була спричинена моральна шкода, що проявилася у зміні планів, витрачанні часу на спілкування з працівниками поліції при складенні матеріалів протоколів про адміністративні правопорушення, замовлення проведення транспортно-товарознавчої експертизи для визначення матеріальних збитків, завданих ДТП, переживаннях, хвилюваннях, стресовому стані через ДТП, незручностях в організації свого життя через неможливість використання пошкодженого автомобіля, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню позивачці відповідачем ОСОБА_2 .

Щодо розміру моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн, суд вважає, що заявлена позивачкою така вимога є надто завищеною, оскільки позивачка не надала суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували заявлений нею розмір завданої моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, суд враховує як глибину моральних страждань позивачки, те, що вона сильно злякалася під час ДТП, те, що винуватець ДТП - відповідач ОСОБА_2 відразу залишив місце пригоди і позивачка перебувала у стані розгубленості та невідомості, відчувала хвилювання через значне пошкодження автомобіля, яким користувалася зі згоди власника - її брата ОСОБА_3 , позбавлена була можливості пересуватися на цьому автомобіл, тривалий час перебувала у стресовому стані, до цього часу відчуває страх при керуванні транспортним засобом, змушена була витрачати час на позасудове врегулювання питання щодо відшкодування відповідачем матеріальної та моральної шкоди, звернення до суду, так і те, що медичних документів щодо звернення до лікаря стосовно болю у спині, щодо стресу, тривалого безсоння чи підтвердження придбання певних медичних препаратів, зокрема знеболювальних, заспокійливих, снодійних тощо, позивачкою не було надано суду.

Крім того, суд враховує, що відповідач відшкодував у повному обсязі завдану матеріальну шкоду та у письмовому вигляді повідомляв позивачку про його намір нехай і у меншому, ніж заявляла позивачка розмірі, але все ж таки відшкодувати їй моральну шкоду, тобто повністю не самоусунувся від відшкодування завданої моральної шкоди.

Виходячи з вказаних обставин, враховуючи глибину та ступінь моральних страждань позивачки, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 моральну шкоду розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відсоток задоволеності позовної вимоги складає 33,33 %, тому до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 403,69 грн (1 211,20 грн х 33,33 % = 403,69 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 10, 12, 13, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволеної позовної вимоги понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 403 (чотириста три) грн 69 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий О.С. Кириченко