Провадження № 2/727/2566/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

Головуючого-судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Зінич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 29.10.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №455695-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, 29.10.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 оферту укласти договір, на що остання прийняла пропозицію на умовах, визначених офертою. Після цього, ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу одноразовий ідентифікатор UA-3876 на номер телефону НОМЕР_1 . Таким чином, між сторонами було укладено договір.

Відповідно до п.1 Договору кредиту Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором.

Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16395 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

У п.3 кредитоного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти у обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №455695-КС-001, позичальник ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 5268 грн. 96 коп.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Проте, в подальшому, відповідач в порушення ст.ст.509, 526,1054 ЦК України не виконала свої зобов`язання та не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 08.08.2025 року заборгованість відповідача становить 24081 грн. 45 коп., в тому числі: 9615 грн. 60 коп. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 14465 грн. 85 коп. - сума прострочених платежів по процентах.

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №455695-КС-001 від 29.10.2022 року у розмірі 24081 грн. 45 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

30.09.2025 року за клопотанням позивача витребувано докази.

15.10.2025 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що дійсно 29.10.2022 року між нею та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено кредитний договір №455695-КС-001, згідно умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 10000 гривень.

Вказувала, що на її утриманні перебувають троє дітей. Найменший син є дитиною з інвалідністю групи А. Дитина не бачить, не ходить, не говорить, страждає на епілепсію та є повністю недієздатною.

Вона доходів не отримує, оскільки змушена цілодобово дбати про дитину. Дохід отримує лише у вигляді соціальної виплати.

Зазначила, що перебуває у стані постійної фізичної та моральної перевтоми, у депресивному стані, не спить ночами через епілептичні напади у дитини та емоційне переживання щодо стану війни в Україні і майбутнього. Це все безпосередньо впливає на її можливість додатково заробляти кошти.

Кредитні кошти були взяті вимушено - на проживання у складних життєвих умовах. Іншого вибору для забезпечення базових потреб сім`ї не було.

Вважає, що нараховані позивачем відсотки у кілька разів перевищують тіло кредиту, що є явно неспівмірним і несправедливим по відношенню до слабкої сторони договору - споживача.

Просила позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» задовольнити частково, а саме стягнути з неї заборгованість за кредитним договором, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту та розстрочити виплату заборгованості на 18 місяців. Також, просила звільнити її від сплати судового збору та визнати умови договору щодо надмірних процентів несправедливими та зменшити суму нарахованих процентів щонайменше на 50 %.

15.10.2025 року представником позивача була надана відповідь на відзив. У відповіді представник позивача вказував, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує укладення кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором; здійснення платежів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором. Розмір процентної ставки було узгоджено сторонами у кредитному договорі. ОСОБА_1 добровільно погодилася з умовами кредитного договору та погодилася його виконувати. Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, вона могла його не укладати. Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та правилами.

Представник відповідача зазначив, що якби позичальник здійснював платежі у відповідності до встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було б сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. Однак порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до подорожання за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Просив позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. У поданій відповіді на відзив просив розгляд справи провести у його відсутності. Позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач, будучи належним чоном повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини відсутності не повідомляла.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у справі у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи, крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки у судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно дочастини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зчастиною другою статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі "Гінчо проти Португалії" передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідач повторно не з`явивлась у судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Суд розцінює такі дії відповідача, як такі, що спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи, та вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності. При цьому суд враховує, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що 29.10.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №455695-КС-001 (а.с.21-24).

Згідно умов даного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 гривень на засадах строковості, поворотості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (п.2.1 кредитного договору).

Згідно п.2.2 кредитного договору, тип кредиту: кредит.

У п.2.3 договору сторони погодили, що строк, на який надається кредит: 16 тижнів, до 18.02.2023 року (п.2.7).

Стандартна процентна ставка за кредитом: 2,0000000 в день, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом; 1,16395 в день, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.4 крелитного договору).

Згідно п.2.5 кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1500 гривень. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Відповіднор до п.2.12 кредитного договору, мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою. Незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків наманого працівника. Цей кредит є споживчим.

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від отримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір. Позичальник отримав від кредитодавця всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодався до моменту укладення договору (п.п.7.4.4, 7.4.5 кредитного договору).

Згідно квитанції №532583743 від 29.10.2022 року, ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 10000 гривень згідно кредитного договору №455695-КС-001 від 29.10.2022 року (а.с.26).

Анкета клієнта на отримання кредиту містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта і ким виданий, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу, номер банківської картки № НОМЕР_3 (а.с.25).

Вказаний договір було укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) UA-3876.

До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

Так, із дослідженої судом довідки послідовності дій клієнта встановлено, що клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 29.10.2022 року о 12:06 зайшла в особистий кабінет та о 12:24 підписала договір одноразовим ідентифікатором: UA-3876; час відправки ідентифікатора позичальнику: 29.10.2022 року 12:24:16; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: НОМЕР_5 .

Розглядаючи аргументи, наведені сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Так, між сторонами склались правовідносини, що врегульовані нормами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із дослідженого судом договору про споживчий кредит №455695-КС-001 від 29.10.2022 року встановлено, що його укладено в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом, Договір про надання кредиту №455695-КС-001 від 29.10.2022 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (UA-3876), та за правовими наслідками прирівнюєтьсядо договору, укладеного у письмовій формі.

Із копії вказаного договору також видно, що ОСОБА_1 як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу свої персональні дані.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ТОВ «Бізнес Позика» умови договору виконало та перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Зазначена інформація підтверджується наданою АТ «Універсал Банк» випискою із карткового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 15.10.2025 року (а.с.94-110).

Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Бізнес Позика» посилався на те, що станом на 08.08.2025 року заборгованість відповідача становить 24081 грн. 45 коп., в тому числі: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 9615 грн. 60 коп.; сума прострочених платежів по процентах - 14465 грн. 85 коп.

Відповідач у поданому до суду відзиві із вказаним розміром заборгованості не погодилася, просила визнати умови договору щодо надмірних процентів несправедливими та зменшити суму нарахованих процентів щонайменше на 50 %.

Розглядаючи доводи сторін щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного.

Встановлено, що договір укладено строком на 16 тижнів і строк його дії визначений до 18 лютого 2023 року.

Пунктом 2.4 кредитного договору визначено два види процентної ставки: стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день становить 1,16395000%, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.

За умовами в.3.2 кредитного договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.

Разом з тим, п. 3.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення строку дії договору.

Оскільки ОСОБА_1 не дотримувалася графіку погашення заборгованості, вказане призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою нараховані позивачем в межах дії договору (16 тижнів), а саме з 29.10.2022 року по 18.02.2023 року (а.с.12-17). Загальна суманарахованих відсотківстановить 14465 грн. 85 коп., і зазначена сума після закінчення строку дії договору (18.02.2023 року) не змінювалася.

Враховуючи зміст кредитного договору, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином вказані нарахування процентів за користування кредитом у період з 29.10.2022 року по 18.02.2023 року, відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Позивач обґрунтовано нараховував проценти у розмірі та в межах строку, визначених кредитним договором, що відображено у розрахунку заборгованості.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» (частина друга статті 18 цього Закону) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Отже, наведеними вище нормами передбачено, що у разі, якщо особа вважає несправедливим умови договору, вона має звернутися до суду із позовом про визнання таких умов договору недійсними.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Із таким позовом ОСОБА_1 до суду не зверталася.

Підсумовуючи викладене, на переконання суду, у цьому випадку обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 14465 грн. 85 коп.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов ТОВ «Бвзнес Позика» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідачки про розстрочення суми заборгованості на 18 місяців, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.10,81 ЦПК України, саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування, тобто виняткові підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Як на підставу розстрочити виконання рішення суду відповідач посилається на те що на її утриманні перебувають троє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.81-83), внслідок чого вона перебуває у складному матеріальному становищі.

Також, вказувала, що молодший син є дитиною з інвалідністю групи ОСОБА_5 не бачить, не ходить, не говорить, страждає на епілепсію та є повністю недієздатною, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_6 від 22.09.2016 року та медичним висновком №85/99 від 08.08.2018 (а.с.76-78).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 267 ЦПК України, беручи до уваги особу відповідача, зокрема, те, що на її утриманні є малолітня дитина-інвалід, суд вважає за можливе розстрочити стягнуту суму боргу за кредитним договором на 12 місяців, по 2006 грн. 78 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки ОСОБА_1 є законним представником дитини з інвалідністю, остання звільняється від сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ), проживаючої в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (ЄДРПОУ - 41084239), що розташоване в м.Київ б.Лесі Українки, 26, офіс 411, заборгованість за кредитним договором №455695-КС-001 від 29.10.2022 року у розмірі 24081 грн. 45 коп., у тому числі: 9615 грн. 60 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 11465 грн. 85 коп. - заборгованість за процентами.

Розстрочити виконання рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №455695-КС-001 від 29.10.2022 року у загальному розмірі 24081 грн. 45 коп. на дванадцять місяців із щомісячною виплатою ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» по 2006 грн. 78 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.