ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 299/4993/22

провадження № 61-3091св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - виконавчий комітет Виноградівської міської ради,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Джуги С. Д., Кожух О. А.,

Зміст заявлених вимог

1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заінтересована особа - виконавчий комітет Виноградівської міської ради.

2. На обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначала, що починаючи з січня 2008 року вона проживала разом зі своїм онуком ОСОБА_3 . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2008 року позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 та передано його на виховання бабі, тобто їй.

3. Рішенням виконавчого комітету Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району від 25 липня 2008 року її було призначено опікуном над онуком ОСОБА_3 .

4. Посилалася на те, що вона самостійно та в повному обсязі займалася вихованням та утриманням онука. Після досягнення ОСОБА_3 повноліття, він залишився проживати з нею за адресою:

АДРЕСА_1 .

5. Зазначала, що за час спільного проживання вони вели спільне господарство, ОСОБА_3 підробляв сезонними заробітками, отримував дохід, який витрачав на утримання будинку та оплату комунальних послуг, продуктів харчування.

6. 15 березня 2022 року ОСОБА_3 було мобілізовано до лав Збройних Сил України.

7. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув при здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській області, захищаючи Батьківщину.

8. З огляду на те, що вона є непрацездатною особою, проживала разом з онуком та перебувала на його утриманні, вона звернулася з питання отримання соціальних виплат, проте їй було роз`яснено про необхідність надання документів, що вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця і перебувала на його утриманні.

9. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою:

АДРЕСА_1 , а також перебування її на утриманні онука ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

10. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 25 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

11. Встановлено юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебування ОСОБА_1 на утриманні онука ОСОБА_3 , як члена його сім ї.

12. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, з урахуванням наданих суду доказів не виникає сумнівів, що заявниця ОСОБА_1 та її рідний онук ОСОБА_3 проживали з 2008 року однією сім`єю, заявниця була його опікуном, на теперішній час є непрацездатною особою та перебувала на утриманні онука, як член його сім`ї до його загибелі при виконанні обов`язків військової служби. Факт, який просить встановити ОСОБА_1 , є юридичним, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника. Інший порядок його встановлення не передбачено, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, а тому підлягає встановленню в судовому порядку.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

13. Особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, -

ОСОБА_2 оскаржила рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року в апеляційному порядку.

14. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року, з урахуванням ухвали Закарпатського апеляційного суду від 31 березня 2025 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду та роз`яснено заявниці право звернення до суду на загальних підставах.

15. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що із заявлених ОСОБА_1 вимог вбачається спір про право, у зв'язку з чим такі вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

Узагальнені доводи касаційної скарги

16. У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року та залишити в силі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року.

17. 12 березня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги на постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року.

18. Підставою касаційного оскарженняпостанови Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 року заявниця зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

19. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що самі по собі заперечення про наявність у заявника права на виплату одноразової грошової допомоги не свідчать про існування спору про право.

20. ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що саме вона здійснювала поховання загиблого онука за місцем проживання з ним однією сім'єю. Вона є особою, яка замінювала загиблому ОСОБА_3 батьків, тобто є членом його сім'ї. Заперечення ОСОБА_2 , яка оскаржувала рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку, є безпідставними. Вважає, що вона має безумовне право на отримання одноразової грошової допомоги як член сім'ї загиблого військовослужбовця. Спір про відповідне право відсутній.

21. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає необґрунтованою. Встановлений рішенням Жовківського районного суду від 16 березня 2023 року факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією cім'єю без реєстрації шлюбу, не є тотожнім з тим фактом, що вона є членом сім'ї свого онука ОСОБА_3 та перебувала на його утримання. Більш того, належним способом захисту прав

ОСОБА_2 є звернення до суду адміністративної юрисдикції з позовом про визнання відмови Міністерства оборони України про виплату їй частини одноразової допомоги протиправною.

22. У доповненнях до касаційної скарги, поданих у межах строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 зазначає про наявність доказів її перебування на утримання загиблого онука (щодо її непрацездатності, відсутності самостійного доходу, який би відповідав прожитковому мінімуму, направлення загиблим їй грошових коштів, отримання нею виплат на поховання загиблого, документи, які надходили їй з військової частини, як члену сім'ї ОСОБА_3 ), які суд апеляційної інстанції не витребував та не дослідив, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність між учасниками справи спору про право.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

23. Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

24. Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 299/4993/22, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

25. 30 квітня 2025 року матеріали зазначеної вище цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26. З січня 2008 року ОСОБА_3 проживав разом з ОСОБА_1 .

27. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 27 червня 2008 року було позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 та передано його на виховання його бабі ОСОБА_1 .

28. Згідно з рішенням виконавчого комітету Великоком`ятської сільської ради Виноградівського району від 25 липня 2008 року ОСОБА_1 призначено опікуном над її онуком ОСОБА_3 , 1998 року народження.

29. ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

30. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 загинув при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській області, захищаючи Батьківщину.

31. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 березня 2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю жінки ОСОБА_2 та чоловіка ОСОБА_3 з 01 травня 2021 року до дня його смерті

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

33. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

34. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

35. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

36. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

37. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

38. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

39. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

40. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

41. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини першої статті 315 ЦПК України).

42. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

43. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

44. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

45. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

46. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24 квітня

2024 року у справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року у справі № 214/4921/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 557/1535/23.

47. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

48. Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

49. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

50. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

51. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

52. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

53. Задовольняючи подану у цій справі заяву, суд першої інстанції констатував доведеність заявленого ОСОБА_1 факту. Судзазначив, що факт, який просить встановити ОСОБА_1 , є юридичним, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці, інший порядок його встановлення не передбачено, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право.

54. Водночас, рішення суду оскаржила в апеляційному порядку ОСОБА_2 , яка зазначала про те, що з травня 2021 року до моменту призову до лав Збройних Сил України у березні 2022 року ОСОБА_3 проживав разом із нею. Вони проживали як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, виховували її дітей, вели спільне господарство, ОСОБА_3 є батьком її сина. На підтвердження зазначеного ОСОБА_2 надала, зокрема, копію рішення Жовківського району Львівської області від 16 березня 2023 року, а також інші докази.

55. Разом з тим, ОСОБА_2 заперечувала факт проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 з 01 травня 2021 року та до дня смерті. Посилалася на відсутність доказів спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зазначений період, а також неможливість встановлення заявленого у справі, що переглядається, факту в порядку провадження, з огляду на наявність спору про право.

56. Встановивши наявність ще однієї судової справи про встановлення факту, що має юридичне значення, намір ОСОБА_2 довести право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , а також її заперечення проти заявленого ОСОБА_1 факту, суд апеляційної інстанції дійшов достатнім чином обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення такого факту в порядку окремого провадження. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує спір з приводу належності та розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 .

57. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня

2024 року у справі № 759/1894/23, від 13 червня 2024 року у справі № 357/10078/22, від 09 квітня 2025 року у справі № 712/162/23.

58. У пункті 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) вказано, що між фізичною особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

59. В контексті доводів касаційної скарги про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності спору про право, колегія суддів додатково зауважує, що не лише ОСОБА_2 , яка подавала апеляційну скаргу у справі, що переглядається в касаційному порядку, активно заперечує проти факту, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , а і сама заявниця, зокрема, у суді касаційної інстанції не визнає права ОСОБА_2 на отримання частини грошової допомоги, як члену сім'ї загиблого військовослужбовця.

60. Залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 не позбавляє її права на звернення до суду з відповідним позовом та вирішення спору у порядку позовного провадження.

61. Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, та встановивши наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спору про право дійшов мотивованого висновку про залишення заяви

ОСОБА_1 без розгляду.

62. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

63. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

64. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

65. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

66. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 січня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович