Справа № 601/2436/25
провадження № 2/598/792/2025
У Х В А Л А

"06" листопада 2025 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого судді Олещука Б.Т.

з участю секретаря Козак Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

До Кременецького районного суду Тернопільської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» із позовною заявою зареєстрованою через канцелярію суду 18.08.2025, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить:

1.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1416-0420 від 01.07.2024 у розмірі 75000 грн.

2.Судові витрати у розмірі 2422,40 грн, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, у встановленому законодавством порядку покласти на відповідача та стягнути їх з нього в повному обсязі на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 липня 2024 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1416-0420, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 10000 грн. Відповідачка всупереч умовам кредитного договору не виконала в повному обсязі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 14 липня 2025 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 88065 гривень.

Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 601/2436/25.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2025 року дану справу за підсудністю передано на розгляд Збаразькому районному суду Тернопільської області (а.с.41).

08 вересня 2025 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заву про стягнення заборгованості, в якому зазначила що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо наявності заборгованості перед позивачем, а розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, не погоджується із наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає що позовна заява є поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною, а тому просить відмовити у задоволені позовних вимог (а.с.48-52).

11 вересня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Відповідно до даної ухвали суду відповідач ОСОБА_1 вправі подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана одночасно з надісланням відзиву до суду. Позивач вправі подати відповідь на відзив в десятиденний строк з дня отримання відзиву на позов. Копія відповіді на відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана одночасно з надсиланням відповіді на відзив до суду. Відповідач вправі подати заперечення в десятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив. Копія заперечень та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана одночасно з надсиланням заперечень до суду (а.с.54).

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 подано до Збаразького районного суду відзив 08 вересня 2025 року на позовну заяву про стягнення заборгованості, тобто до відкриття провадження у справі.

11 вересня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Надано ОСОБА_1 право подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11 вересня 2025 року відповідачу ОСОБА_1 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у цивільній справі та судова повістка про виклик у судове засідання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 отримала ухвалу суду Збаразького районного суду від 11 вересня 2025 року про відкриття провадження 18 вересня 2025 року.

Тобто, з 18 вересня 2025 року починається процесуальний строк на подачу відповідачем відзиву на позов, який закінчується 04 жовтня 2025 року.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається що ОСОБА_2 у встановлений судом строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, тобто, з 19 вересня 2025 року по 04 жовтня 2025 року не подала до суду відзиву на позовну заяву, а поданий 08 вересня 2025 року відзив є поданий поза межами процесуального строку, а тому суд приходить до висновку, що відзив від 08 вересня 2025 року, який поданий не у строк, необхідно залишити без розгляду.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач ОСОБА_1 ухвалу Збаразького районного суду від 11 вересня 2025 року про відкриття провадження отримала 18 вересня 2025 року, про що свідчить її особистий підпис у рекомендованому повідомленню про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк відповідач не подала до суду відзиву на позовну заяву, поданий 08 вересня 2025 року відзив є таким, що поданий поза межами процесуальних строків, а тому приходить до висновку, що поданий не у строк відзив, зареєстрований через канцелярію суду 08 вересня 2025 року, необхідно залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.120, 123, 126, 178, 180, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

постановив :

Відзив відповідача ОСОБА_1 , зареєстрований через канцелярію суду 08 вересня 2025 року, на позовну заяву у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на дану ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Вступна та резолютивна частини даної ухвали суду складені і підписані суддею 06 листопада 2025 року.

Дана повна ухвала суду складена і підписана суддею 11 листопада 2025 року.

Суддя Богдан Олещук