Справа №522/1935/24
Провадження №2/522/2313/25
УХВАЛА

06 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гресько Б.Ю.,

розглянувши у підготовчому засідання цивільну справу заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги.

08 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни про залишення позовної заяви без руху, у якій заявниця просила залишити позовну заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги без руху до усунення недоліків та приведення позову у відповідність до всіх змін, внесених Законом України №4292-ХІ від 12 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

29 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури на виконання ухвали суду від 23.10.2025 року, у якій заявник просив прийняти пояснення Одеської обласної прокуратури та продовжити розгляд справи.

30 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни надійшли заперечення на заяву позивача щодо виконання вимог ухвали суду, у якій заявник зазначив, що позивачем не виконані вимоги ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2025 року.

У підготовче засідання, призначене на 05 листопада 2025 року з`явився представник Одеської обласної прокуратури, представник Одеської міської ради та представники відповідачів.

У підготовчому засіданні представниця ОСОБА_1 наголосила на тому, що оскільки Одеська обласна прокуратура не сплатила судовий збір у належному розмірі, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Представник Одеської обласної прокуратури підтримала заяву від 29 жовтня 2025 року, просила продовжити розгляд справи.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання оголошено перерву до 06.11.2025 року для вирішення питання стосовно того, чи були усунуті недоліки позовної заяви.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху. В якості недоліків позовної заяви судом встановлено:

- відсутність вказівки на ціну позову, що визначена відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом;

- відсутність доказів на підтвердження сплати судового збору відповідно до ціни позову, що визначена відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом.

У заяві заступник керівника Одеської обласної прокуратури, що надійшла на виконання ухвали суду від 23.10.2025 року заявник посилається на те, що Одеська обласна прокуратура не є власником такого майна, а тому, не може провести її оцінку. Також, зазначає про те, що ставлячи під сумнів дійсну вартість спірного майна, що є предметом позову, суд в ухвалі про залишення позову без руху в супереч ч.2 ст.176 ЦПК України попередньо не визначив судового збору, що підлягає доплаті, чим поставив прокурора у невизначене процесуальне становище.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до суду із позовом 09 лютого 2024 року.

До заперечення представника ОСОБА_1 адвокатки Шевчук Вікторії Вікторівни, що надійшли на заяву позивача щодо виконання вимог ухвали суду, було долучено довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 09.04.2024 року, з якої вбачається, що вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :48:001:0006, станом на 09.04.2024 року становить 73 514 789,13 гривень.

Зазначена оцінка була проведена через 2 місяці після звернення до суду із позовом.

Враховуючи девальвацію національної валюти, суд вважає, що грошовою сумою, яка б відображала дійсну вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :48:001:0006 на момент звернення до суду із позовом є 73 000 000,00 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позову додано копію платіжної інструкції від 15.12.2023 року №315308942, з якої вбачається, що орган прокуратури сплати грошову суму у розмірі 257 114,93 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У п.12, 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» 17.10.2014 № 10 вказано у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Позовна заява містить 7 вимог немайнового характеру, за який прокуратура повинна була сплатити в якості судового збору грошову суму у розмірі 21 196,00 гривень (3028*7).

Позовна заява також містить 1 вимогу немайнового характеру, за яку прокуратура сплатила в якості судового збору грошову суму у розмірі 229 862,92 гривень (обраховано від ціни позову 15 324 195,00 гривень.

Так, дійсно, у позовній заяві в якості ціни позову визначено грошову суму у розмірі 15 324 195,00 гривень.

Зазначена сума була визначена з урахуванням звіту про експерту грошову оцінку земельної ділянки від 31 жовтня 2005 року, ще визначено, що вартість земельної ділянки складає 15 324 195,00 гривень.

Проте, у самому звіті на який посилається позивач вказано, що строк його дії 1 рік з дати оцінки (т.1, а.с.196). Тому, зазначений звіт втрати свою дію 31 жовтня 2006 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Тому, звертаючись до суду із позовом прокурор мав визначити ціну позову виходячи із дійсної вартості нерухомого майна на момент такого звернення.

Оскільки, вартість майна, що визначена в якості ціни позову заступником керівника Одеської обласної прокуратури у розмірі 15 324 195,00 гривень не відповідає дійсності, оскільки, звіт втратив свою дію 31 жовтня 2006 року, а відповідачем надано власний звіт про оцінку майна, яка проведена через дві місяці після звернення прокурором до суду із позовом, відповідно до якого вартість спірної земельної ділянки складає 73 514 789,13 гривень, суд на виконання ч.2 ст.176 ЦПК України вважає за потрібне визначити, що грошовою сумою, яка б відображала дійсну вартість спірного об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду із позовом та відповідно до якої обраховувався б судовий збір є 73 000 000,00 гривень.

Зі змісту ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, застосовується ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень.

Максимальний судовий збір за позовну вимогу майнового характеру, подану юридичною особою не може перевищувати 1 059 800,00 гривень.

Оскільки, сума судового збору, що підлягає сплаті за майнову вимогу, ціна позову якої становить 73 000 000,00 гривень перевищу 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (73 000 000*1,5= 1 095 000,00 гривень), позивач повинен був сплатити грошову суму у розмірі 1 059 800,00 гривень.

Проте, сплатив 229 862,92 гривень за вимогу майнового характеру.

Тому, судовий збір у розмірі 829 937,08 гривень (1 059 800,00 - 229 862,92=829 937,08) або у іншому розмірі, визначеному Одеською обласною прокуратурою у встановленому законом порядку відповідно до дійсної вартості об`єкта нерухомого майна на момент звернення до суду повинен бути сплачений за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0015758

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача),Приморський районний суд м. Одеси(назва суду, де розглядається справа).

За змістом ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч.2ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати зловживань та ухилення від отримання інформації про рух справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) від 28 листопада 1999 року, пункт 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, суд, з метою забезпечення права Одеської обласної прокуратури на доступ до правосуддя, належного захисту прав, свобод, та законних інтересів, вважає за потрібне продовжити процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі №522/1935/24 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги строком на 5 днів з моменту отримання копії ухвали

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 120, 127, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк усунення недоліків позовної заяви у цивільній справі №522/1935/24 за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки, іпотечного договору, визнання недійсним державного акту, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію ділянки з закриттям Поземельної книги строком на 5 днів з моменту отримання копії ухвали.

Запропонувати позивачу впродовж п`яти днів з моменту отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2025 року у справі №522/1935/24 з урахуванням змісту вказаної ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява може бути залишена судом без розгляду.

Відкласти підготовче судове засідання на 13 листопада 2025 року о 11 годині 00 хвилин у приміщенні суду за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33, зал № 224.

Про місце, дату і час судового засідання учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Косіцина В.В.