ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/903/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Радченка С.В.,

секретар Олійник К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської обласної прокуратури на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Булах Є.М. зі складанням повного тексту 09.06.2025 року у справі № 766/12963/23 за позовом керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області до ОСОБА_1 , Херсонської районної державної адміністрації Херсонської області про скасування розпорядження, скасування права приватної власності та усунення перешкод у здійсненні права власності здійсненні права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, діючи в інтересах держави в особі Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області, звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 , зазначив, що розпорядженням Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 року №808 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,0 га, кадастровий номер :02:012:0003, із земель запасу державної власності на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області та надано її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного розпорядження 21.11.2007 року ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯД № 723454.

За даними Державного земельного кадастру земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (вид використання: для ведення ОСГ, цільове призначення: 01.03 для ведення ОСГ).

Разом з тим, за даними Станіславської сільської ради №5574-02-20/0-21/700-15-2609 від 22.12.2021 року та Станіславської сільської військової адміністрації №1742 від 27.11.2023 року встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0003 розташована в межах 2-х кілометрової прибережної захисної смуги Дніпробузького лиману, розташованого в північній частині Чорного моря на відстані до 170 метрів від урізу води.

Вказував, що спірна земельна ділянка незаконно передана у власність фізичної особи, оскільки віднесена до земель водного фонду, в той час як законодавством не передбачено передачу у власність громадян земель водного фонду.

Також прокурор вважав, що незаконне формування спірної земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на земельній ділянці державної власності водного фонду, без зміни цільового призначення земельної ділянки та подальша наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей.

З цих підстав, з урахуванням заяви від 31.10.2024 року (а.с.159), в якій прокурор сформулював остаточні позовні вимоги, просив:

- скасувати розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та організації території земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 1 га із земель запасу державної власності на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області;

- скасувати право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0003, розташовану на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області;

- усунути перешкоди Станіславській сільській раді Херсонського району Херсонської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04401492) у здійсненні права власності на земельну ділянку шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки :02:012:0003 площею 1 га.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2025 року позов прокурора задоволено частково.

Усунуто Станіславській сільській раді Херсонського району Херсонської області перешкоди у користуванні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність територіальної громади в особі Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0003 площею 1 га, розташовану на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури в рахунок відшкодування судового збору 4026,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка накладається на 100 метрову прибережну захисну смугу Дніпробузького лиману та відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, а тому така земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність, отже наявні підстави для повернення земельної ділянки на користь держави.

Водночас міський суд відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства»; права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку; про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки внаслідок обрання позивачем неефективного способу захисту порушених та оспорюваних прав.

Суд першої інстанції з посиланням на правові позиції Верховного Суду, також зазначив, що особа набуваючи у власність земельні ділянки, розташовані у безпосередній близькості до водних об`єктів, проявивши розумну обачність, мала і могла усвідомлювати що такі землі перебувають під особливою охороною держави, а тому не можуть набуватися у приватну власність. Суд констатував, що втручання держави у право власності ОСОБА_1 у цій справі є пропорційним.

Вимоги апеляційної скарги та її узагальнені доводи.

В апеляційній скарзі Херсонська обласна прокуратура просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.06.2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відшкодувати сплачений судовий збір.

Прокурор зазначає, що суд дійшов хибного висновку щодо неефективного способу захисту інтересів держави, який обрав прокурор. Відмовляючи у задоволенні вимоги про скасування розпорядження голови Білозерської РДА з огляду на її неефективність судом не враховано, що саме цей документ став підставою для реєстрації права власності на спірне майно, а тому його скасування впливає на можливість реалізації прав особи, яка їх отримала, щодо нерухомого майна. Оспорюваність розпорядження Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області прямо та безпосередньо впливає на обсяг та можливість реалізації цивільних прав територіальної громади в особі Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області, як власника спірної земельної ділянки.

Крім того, відмовляючи у задоволенні вимоги прокурора про скасування розпорядження голови Білозерської РДА, як неефективного способу захисту, судом залишено поза увагою та не застосовано пряму норму матеріального права, діючу на час розгляду справи по суті, яка підлягала застосуванню під час вирішення спірних правовідносин, а саме ч.11 ст.17-2 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ч.11 ст.17-2 Земельного Кодексу України, адміністративний акт у сфері земельних відносин, що є підставою для виникнення речових прав на земельну ділянку не втрачає чинності після державної реєстрації відповідного речового права і продовжує діяти протягом усього часу існування такого права.

За викладеного вважає, що розпорядження голови Білозерського РДА в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та організації території земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не втратило чинності та продовжує діяти до цього часу, оскільки існує право власності, яке виникло на підставі цього розпорядчого адміністративного акту, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

При цьому, прокурор зауважує, що викладення у мотивувальній частині рішення суду висновку щодо незаконності рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, без постановлення відповідного рішення в його резолютивній частині, не достатньо для захисту права власника.

Судом першої інстанції під час ухвалення рішення залишено поза увагою, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц щодо позовних вимог прокурора в частині визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування виснувано таке: Велика Палата Верховного Суду неодноразово констатувала, що рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин можна оспорювати з погляду його законності, а вимогу про визнання такого рішення незаконним і про його скасування розглядати за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Звертає увагу на те, що позовні вимоги прокурора про скасування права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки в ДЗК взагалі залишилось поза увагою суду, юридична оцінка вказаних вимог судом не здійснена.

Вважає, що суд прийняв не виконуване рішення, що реально не усуне порушення та не відновить державний інтерес, за захистом якого звернувся прокурор.

Аргументи інших учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що у відповідності до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка учасників процесу в судове засідання.

Прокурор Волкова Н.М., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, доводи апеляційної скарги підтримала з підстав в ній викладених.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України є повідомленими про розгляд справи.

02.09.2025 року від заступника голови Херсонської районної державної (військової) адміністрації Херсонської області, М.Жадана на адресу апеляційного суду надійшло клопотання, в якому він просить провести розгляд справи без участі представника Херсонської районної державної (військової) адміністрації Херсонської області, за наявними матеріалами справи. Зазначив, що позовні вимоги підтримують.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідачів.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Волкової Н.М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґру-нтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну ска-ргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухва-лив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Білозерської РДА від 29.08.2007 №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення та організації території земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 1 га із земель запасу державної власності на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області.

Згідно з додатком до розпорядження ОСОБА_1 передається земельна ділянка 102, 109/1 площею 1 га, рілля.

На підставі вищезазначеного розпорядження Білозерської РДА, 21.11.2007 року ОСОБА_2 отримав державний акт серії ЯД №723454 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:003 площею 1 га, яка розташована на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а.с.29-30)

В подальшому на підставі зазначених документів, а саме 21.11.2007 року внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :02:012:0003 до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 38-44).

Згідно з повідомленням Станіславського сільського голови від 22.12.2021 року за вих. №5574-02-20/0/21/700-15-2609 в сільській раді відсутня землевпорядна документація щодо відведення чи інвентаризації земельних ділянок з кадастровим номером :02:012:003. Разом з тим, за даними Публічної кадастрової карти України вищезазначена земельна ділянка розташовується у межах 2-х км прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів від урізу води на відстані до 170 метрів знаходяться верхні межі вказаної земельної ділянки (а.с.25).

Згідно з повідомленням в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 30.11.2023 за вих. №10-21-0.11-2830/2-23 за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:003 площею 1 га, яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, Станіславська сільська рада, 102; 109/1 на землях сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства обліковується за ОСОБА_1 . Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах не встановлена (а.с.28).

Згідно з листом начальника Станіславської сільської військової адміністрації від 27.11.2023 року за вих. №1742 у розумінні ч. 3 ст. 60 ЗК України, ч. 9 ст. 88 ВК України, земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:003 розташовується в межах 2-х кілометрової прибережної захисної смуги Дніпробузького лиману. Точна відстань від урізу води до місця розташування земельних ділянок визначається землевпорядною документацією (у проектах землеустрою чи в технічній документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). В сільській раді немає державних актів, якими посвідчено право приватної власності громадян на вищевказані земельні ділянки, також в сільській раді відсутня землевпорядна документація щодо відведення чи інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :02:012:003 (а.с.33).

Відповідно до довідки Національного центру управління та випробувань космічних засобів 22.04.2024 року за вих. №2817-4-04.01-2024 за результатами моніторингу, відстань від меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:012:003 до урізу води Дніпровсько-Бузького лиману (нормативно встановленої прибережної захисної смуги) становить менше ніж 100 м. (а саме 70 м. за даними рис. 1, який є додатком до довідки). Також у довідці зазначено, що векторні полігони земельного кадастру недоступні для використання, створення полігонів вручну за площею та межами дасть велику похибку, тому вимірювання відстані від меж кожного полігону до урізу води буде некоректним. До довідки долучено архівні зображення земельної ділянки за період з 2013 по 2022 роки (а.с.123-136).

На підставі встановлених обставин справи, суд першої інстанції зробив висновок про те, що спірна земельна ділянка накладається на 100 метрову прибережну захисну смугу Дніпробузького лиману та відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, а тому земельна ділянка не могла бути передана у приватну власність, отже наявні підстави для повернення земельної ділянки на користь держави.

Водночас, міський суд внаслідок обрання позивачем неефективного способу захисту порушених та оспорюваних прав відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та організації території земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 1 га із земель запасу державної власності на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області; про скасування права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку; про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації зазначеної земельної ділянки.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Встановлена судом обставина, що спірна земельна ділянка накладається на 100 метрову прибережну захисну смугу Дніпробузького лиману та відноситься до земель водного фонду ніким із учасників справи не оспорюється, а відтак не є предметом апеляційного пе-регляду у відповідності до приписів ст.367 ЦПК України.

Предметом апеляційного перегляду є вирішення позовних вимог прокурора про скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та організації території земельної ділянки у власність ОСОБА_1 площею 1 га із земель запасу державної власності на території Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області; скасування права приватної власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки :02:012:0003 площею 1 га.

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшко-дування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існу-вав до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподія-них збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц зазначено, що: "заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимо-гам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, сфор-мульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі №469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 96); від 15 вересня 2020 року у справі №372/1684/14-ц (пункт 45) та інших. Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приват-ною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права вла-сності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не вінди-каційним, а негаторним позовом".

Великою Палатою Верховного Суду такі висновки зроблені з огляду на те, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (пункт 71), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (пункт 97), від 15 вересня 2020 року у справі 3 372/1684/14-ц (пункт 46)".

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (пункт 10.29)).

Отже, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на таку вимогу не поширюється позовна давність. Тому, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також доста-тність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі до-казам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Установивши, що передана у власність відповідача земельна ділянка, належить до земель водного фонду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права держави в цьому випадку є саме вимога про повернення земельної ділянки, тому підставно застосувавши положення статті 391 ЦК України, статті 152 ЗК України частково задовольнив позов прокурора, усунувши Станіславській сільській раді Херсонського району Херсонської області перешкоди у користуванні майном шляхом зобов`язання відповідача повернути у власність територіальної громади в особі Станіславської сільської ради Херсонського району Херсонської області земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0003.

Апеляційний суд також погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вимоги прокурора про скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації від 29.08.2007 року №808 «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства» та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки, скасування права власності відповідача на спірну земельну ділянку не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є неефективним способом захисту в цьому спорі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, не-визнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Суд, незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

За встановленими у справі обставинами, відповідач ОСОБА_1 незаконно заволодів спірною земельною ділянкою, а відтак скасування рішення органу державної влади та державного акту на право власності на земельну ділянку водного фонду не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку водного фонду та для її повернення власнику. Такі вимоги не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду.

Доводи апеляційної скарги про необхідність урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц, апеляційний суд відхиляє, оскільки висновки касаційного суду у зазначеній справі зроблені щодо рішень органів місцевого самоврядування із посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду сформульованих у постанові від 7 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц, яка не стосується земель водного фонду.

До спірних правовідносин підлягають застосування положення статті 391 ЦК України, а ефективним способом захисту порушених прав позивача є вимога зобов`язати повернути земельну ділянку (негаторний позов), що узгоджується із усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, міський суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду в його оскаржуваній частині, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.11.2025 р.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко