Справа № 930/2480/25
Провадження №2/930/1304/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

судді Богоніс Н.Я.,

за участю секретаря Загребельного С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 08 жовтня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак наразі шлюбні відносини припинені. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з нею. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 20.10.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 10 листопада 2025 року о 10 год. 30 хв.

21 жовтня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , згідно з якою він позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак у поданій раніше заяві, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Відповідно до частини третьої статті 211ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив та оцінив матеріали справи, докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2019 року, однак наразі шлюбні відносини припинені.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Як убачається із копії довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради № 11355 від 03.10.2025 позивачка разом із сином ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивачка стверджує, що відповідач участі у забезпеченні дитини не приймає.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексуУкраїни (далі СК України).

При вирішенні цього спору суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі частинами восьмою-десятою статті 7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами першою та четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат, суд заначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень частини першої статті 142 ЦПК України та частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на наведене вище, ураховуючи те, що відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, а також те, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (50% від встановленої ставки судового збору), а іншу частину судового збору у сумі 605,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного вище, ст. 7, 150, 180-182 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 24 7, 258,2 59, 263-265, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій формі в розмірі 5000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом 15.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

3. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ) на користь Державної судової адміністрації України 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

5. Судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.

Суддя Н.Я.Богоніс