СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/484/25
ун. № 759/5695/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О. .

за участю секретаря судових засідань Ганниссика А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву боржника ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року у справі № 759/5695/24 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний Банк» загальну суму заборгованості у розмірі 92 662 (дев`яносто дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення суду строком на 12 (дванадцять) календарних місяців.

В обґрунтування заяви боржник посилався на скрутне матеріальне становище, підтверджене середнім щомісячним доходом у розмірі 11 588,88 грн., що унеможливлює сплату боргу одноразово. Також Боржник посилався на необхідність лікування у зв`язку з кардіологічними та неврологічними захворюваннями.

Суд, вивчивши матеріали справи, доводи заяви та норми чинного законодавства, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

У випадку невиконання рішення суду добровільно, воно підлягає виконанню у примусовому порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Завершальною стадією судового провадження на підставі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавче провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд вважає, що стягнена сума заборгованості у розмірі 92 662 грн. 40 коп. не є значною у розумінні статті 435 ЦПК України та не доводить, що її виконання є істотно ускладненим або неможливим. Наявність у відповідача стабільного щомісячного доходу (11 588,88 грн.) свідчить про його платоспроможність. Існуючий механізм примусового виконання рішення, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», дозволяє стягувати заборгованість шляхом відрахувань із заробітної плати із дотриманням встановлених законом граничних розмірів, що не залишить боржника без коштів до існування.

Як встановлено судом, відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний щомісячний дохід. За наявності офіційного доходу виконання судового рішення буде здійснюватися в примусовому порядку органами Державної виконавчої служби.

Згідно зі статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження», відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюються у встановлених законом розмірах. Для цього виду стягнення (не пов`язаного з аліментами чи відшкодуванням шкоди) максимальний розмір відрахувань не може перевищувати 20% від суми доходу.

Таким чином, при примусовому виконанні державний виконавець буде вираховувати до 20% від доходу відповідача на погашення заборгованості. Цей механізм уже забезпечує розстрочення фактичного виконання, є автоматичним і гарантованим законом, а також забезпечує збереження 80% доходу боржника, що не ставить під загрозу його матеріальний стан. Задоволення заяви про розстрочення при наявності такого механізму виконання є недоцільним та порушує баланс інтересів стягувача, відтерміновуючи його законне право на отримання коштів.

Наявність кардіологічного захворювання сама по собі не є абсолютною і безумовною підставою для розстрочення. Медичні документи не доводять, що стан здоров`я Відповідача об`єктивно унеможливлює або істотно ускладнює примусове виконання рішення шляхом щомісячних відрахувань.

Таким чином, наведені відповідачем обставини не свідчать про те, що виконання судового рішення є істотно ускладненим або неможливим. Задоволення заяви лише відтермінує стягнення коштів та порушить баланс інтересів сторін, тоді як сума боргу, з огляду на існуючі механізми виконання, не є значною для визнання виконання неможливим.

Керуючись викладеним, статтями 260, 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинського районний суду міста Києва, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Петренко