Головуючий у суді першої інстанції: Кондратенко О.О.
У Х В А Л А

06 листопада 2025 року місто Київ

Справа № 947/8775/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/15119/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

перевіривши виконання вимог ст.ст. 352-361 ЦПК України у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одісей - 55», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: ОСББ «Одісей - 55», ТОВ «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу.

Згідно звіту про передачу справи раніше визначеному складу суду від 25 березня 2025 року вказану справу передано судді Кондратенко О.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року заву ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: ОСББ «Одісей - 55», ТОВ «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу - залишено без руху з наданням строку для виправлення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року виправлено допущену описку у вступній частині ухвали суду в частині дати постановлення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 лютого 2025 року.

Зазначену дату постановлення ухвали «27 лютого 2025 року» виправлено на «27 березня 2025 року»

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: ОСББ «Одісей - 55», ТОВ «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу визнано необґрунтованою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. у справі №947/8775/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: ОСББ «Одісей - 55», ТОВ «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу, залишено без задоволення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: ОСББ «Одісей - 55», ТОВ «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу, визнано неподаною та повернуто стороні заявника.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року про повернення позовної заяви, 30 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляцій скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року.

В обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказує про те, що за даними картки руху документу ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 р. надійшла до Електронного кабінету заявника у підсистемі Електронний суд ЄСІТС 25 червня 2025 о 14:20, таким чином днем вручення ухвали є 25.06.2025 р. Оскаржувана ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, тому перебіг процесуального строку на її апеляційне оскарження починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, а саме з наступного дня після вручення цієї ухвали, відповідно останнім днем п`ятнадцяти денного терміну з дня вручення ухвали суду є 10 липня 2025 року. Зазначає що апеляційна скарга на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09.05.2025 р. подається з пропуском визначеного законом процесуального строку на апеляційне оскарження.

При цьому просить суд апеляційної інстанції врахувати, що пропущення позивачем встановленого законом строку жодним чином не пов`язано з власною недбалістю, легковажністю, байдужістю, неорганізованістю чи іншим подібним за суттю ставлення до права на доступ до суду. Не дотримання встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року є наслідком об`єктивної складності підготовки об`ємної апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви з запереченнями ще на чотири ухвали та достатньо великим обсягом аргументів та обґрунтувань вимог останньої, підготовка якої об`єктивно потребує більше часу та разом з відсутністю спеціальної фахової освіти вплинули на пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження, протягом мінімального строку пропуску - лише 20 днів. Зауважує, що протягом усього строку не втрачав інтересу до справи та використовував процесуальні права за призначенням дійсно переслідуючи правомірну мету, що свідчить про вчинення активних дій скаржником з метою захистити свої права в межах процесуальних строків, встановлених законом та судом, а тому просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року залишено без руху.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що викладені ОСОБА_1 причини пропуску строку не є неповажними, оскільки є об`єктивно непереборними і пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій, оскільки складності підготовки об`ємної апеляційної скарги на ухвалу про повернення позовної заяви з запереченнями ще на чотири ухвали та достатньо великим обсягом аргументів та обґрунтувань вимог останньої, підготовка якої об`єктивно потребує більше часу та разом з відсутністю спеціальної фахової освіти, не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 реальної можливості, подати апеляційну скаргу у межах встановленого законом 15-денного строку з моменту отримання копії оскаржуваної ухвали.

Невеликий проміжок часу пропущеного процесуального строку, а також відсутністю спеціальної фахової освіти, само по собі не є достатньою підставою для його поновлення. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

21 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якій зазначає, що пропуск строку на апеляційне оскарження обумовлено об`єктивною складністю підготовки апеляційної скарги, що включала заперечення ще на 4 ухвали суду першої інстанції; необхідністю усунення процесуальних помилок суду першої інстанції для забезпечення права позивача на доступ до суду. Отож, враховуючи обставини цієї справи, критеріями розумних строків та поважних причин пропуску процесуального строку у цивільних справах є:

- правова та фактична складність справи - фактична складність підготовки апеляційної скарги із запереченнями на чотири ухвали (тобто оскарження одночасно 5 ухвал суду першої інстанції) у встановлений законом строк на апеляційне оскарження одного судового рішення та правова складність підготовки апеляційної скарги для людини без спеціальної фахової освіти (тобто суд має також враховувати чи представляв інтереси заявника адвокат під час судового розгляду, і чи заявник та/або його адвокат проявляли необхідну старанність, добиваючись проведення відповідних процесуальних дій);

- поведінка заявника - скаржник (позивач) ґрунтовно доводив добросовісність своєї поведінки та відсутність зловживання процесуальними правами;

- характер процесу та його значення для заявника, оскільки аналіз хронології та послідовності дій скаржника (позивача) ґрунтовно підтверджує виняткове значення справи для нього, адже останній протягом усього строку не втрачав інтересу до справи та використовував процесуальні права за призначенням дійсно переслідуючи правомірну мету, що свідчить про вчинення активних дій скаржником (позивачем) з метою захистити свої права,

За таких обставин, вважає, що пропуск процесуального строку на 20 днів об`єктивно пов`язаний з фактичною складністю підготовки апеляційної скарги із запереченнями на чотири ухвали (тобто оскарження одночасно 5 ухвал суду першої інстанції) у встановлений законом строк на апеляційне оскарження одного судового рішення та правовою складністю підготовки апеляційної скарги для людини без спеціальної фахової освіти згідно норм ч.2 ст.121 ЦПК України є розумним та відповідає завданню цивільного судочинства, відповідно є поважним, тому відповідно до загальних засад цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України за принципом «jura novit curia» має бути поновлений.

Також, 22 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку, в якій окрім, посилання на практику Верховного Суду та рішення ЄСПЛ вказував, що пропуск строку склав лише 20 днів; причиною пропуску є фактична складність підготовки апеляційної скарги із запереченнями на чотири ухвали (тобто оскарження одночасно 5 ухвал суду першої інстанції) у встановлений законом строк на апеляційне оскарження одного судового рішення та правова складність підготовки апеляційної скарги для людини без спеціальної фахової освіти; підставою для поновлення строку - необхідність усунення процесуальних помилок суду першої інстанції для забезпечення права позивача на доступ до суду. Такі обставини прямо узгоджуються з практикою ЄСПЛ та охоплюються висновками Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які встановили: 1) формалізм не може переважати над правом на суд; 2) об`єктивні перешкоди визнаються поважними причинами; 3) короткий пропуск строку у розумінні ч.2 ст.121 ЦПК України є розумним і не позбавляє права на апеляційний перегляд.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKOv. UKRAINE», «PRAVEDNA v. RUSSIA», «ZHELTYAKOVv. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNION ALIMENTARIYA v. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).(п. 42 Рішення).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).(п. 43 Рішення).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Разом з тим, невеликий проміжок часу пропущеного процесуального строку, складність підготовки апеляційної скарги та відсутність спеціальної фахової освіти не є підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже за відсутності спеціальної фахової освіти ОСОБА_1 не був позбавлений можливості звернутися до адвоката для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 причини не є об`єктивно непереборними і пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій,

Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані апеляційним судом неповажними, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2019 року у справі № 0818/4970/2012.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Апелянтом не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість позивача (заявника) своєчасно звернутися до суду у визначений законом строк або аргументи, які б свідчили про дотримання ним такого строку.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 354, ч. 4 ст. 357, ст. 358, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Одісей - 55», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Бриз» про визнання недійсною умови договору постачання природного газу та стягнення суми надлишково сплачених коштів за договором постачання природного газу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна