Справа № 523/9350/25
Провадження №2/523/4694/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача Кирдан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1Д: м. Київ, адреса для листування: вул.Набержна Перемоги, буд.50, м.Дніпро ), про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. Так, позивачка, ОСОБА_1 , є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк і в неї відкриті рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 .

12 травня 2025 року ОСОБА_1 повідомлення у месенджер надійшло повідомлення від ПАТ КБ «ПриватБанк» про блокування всіх рахунків. В цей же день, ОСОБА_1 звернулась до ПриватБанку з приводу роз`яснення блокування рахунків. За інформацією, отриманою 12 травня 2025 року від співробітників ПриватБанку, рахунки заблоковані на підставі старих постанов Постанова№В-11/575 від 20.04.2012 року та Постанова №В-11/292 від 17.02.2011 року.

В відповіді від виконавчої служби Пересипського району (раніше Суворівського району) від 26.07.2022 року зазначено, що виконавчий лист №2-4265/11 (ВП № 48049515) було повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" 24.05.2016 року (постанова про повернення виконавчого документа №48049515) та виконавчий лист №2-1761/11 (ВП № 31752739) на підставі тієї ж статті було повернуто 26.06.2013 року (постанова про повернення виконавчого документа № 31752739). Також у відповіді зазначено, що провадження знищені згідно із законом (через 3 роки).

У сервісі "Дія" відкритих виконавчих проваджень немає, у реєстрі боржників ОСОБА_1 відсутня. Виконавча служба жодних постанов до Приватбанку не надсилала. ОСОБА_1 неодноразово, з 12.05.2025 зверталася до Пересипського відділу ДВС із заявами, але виконавці не можуть вжити будь-яких дій, оскільки відкритих виконавчих проваджень на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 немає.

Детальна інформація блокування рахунків із додатку Приват24 свідчить про те, що "Приват Банк" лише виконує розпорядження Міністерства Юстиції України і водночас у "Деталях Арешту" виконавчих проваджень не знайдено. Внаслідок неможливості скористатися своїми картками, на яких знаходились грошові кошти, ОСОБА_1 була позбавлена можливості нормального існування, змушена була витрачати додатковий час і зусилля для з`ясування причин блокування рахунків. Блокуванням карток відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, що полягає моральних стражданнях, які виявилися у постійних переживаннях та хвилюваннях, відчутті дискомфорту, адже ОСОБА_1 постійно була вимушена докладати додаткових зусиль для вияснення питання з працівниками банку та виконавчої служби. Все це призвело до зміни усталеного способу життя, негативних життєвих емоцій. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 залишилася повністю без грошей, тому що всі кошти були на картах "ПриватБанку".

Позивачка стверджує, що станом на момент блокування рахунків позивача, а саме станом на 12.05.2025 року жодних кримінальних чи адміністративних проваджень з приводу підстав та порядку здійснення ОСОБА_1 фінансових операцій правоохоронними органами не порушувалось, ухвал та постанов про арешт коштів судом чи виконавчою службою не приймалося, а тому підстави для застосування положень Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" відсутні.

На підставі викладеного, позивачка просить:

Визнати незаконним блокування рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ИНН НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк»;

2. Зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» зняти арешт з рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ИНН НОМЕР_1

3. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , ИНН НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі заблокованих грошей на її рахунках, а саме рахунок № НОМЕР_2 39033.83 грн, рахунок № НОМЕР_3 15267.87 грн, рахунок № НОМЕР_5 8921.55 грн разом складає 63223.25 грн.

Позиція відповідача.

Представник АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги не визнав у повному обсязі та надіслав відзив наступного змісту.

Так, на адресу АТ КБ ПриватБанк надійшли постанова про арешт коштів боржника № В-11/292 від 17.02.2011 року першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ та постанова про арешт коштів боржника № В-11/575 від 20.04.2012 року першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ, якими накладено арешт на грошові кошти Позивача, що містяться на рахунках у межах сум зазначених в постановах (згідно постанов, які додаються до відзиву). Оскільки до Банку не надходило постанов про зняття арештів з коштів Позивача, на його коштах на рахунках було накладено арешт. Згодом, 17.06.2025 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надійшло дві постанови Пересипського ВДВС міста Одеси Південного МУЮ (постанови додаються до відзиву) про зняття арешту з коштів боржника Позивача від 09.06.2025 року, який був накладений вищезазначеними постановами першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ. 19.06.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» виконав постанови про зняття арешту з коштів боржника Позивача, зняв арешт з коштів, які знаходились на рахунках ОСОБА_1 у відповідності з постановами. Наразі по клієнту відсутні обмеження по арешту як і відсутній предмет спору по справі.

Відповідно п. 9.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р за No 22 (далі Інструкція) банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів. Пунктом 9.6. Інструкції встановлено, що під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України Про банки і банківську діяльність зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта. На виконання п. 9.9. Інструкції кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. Згідно п. 9.10. Інструкції, у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку. Пунктом 4 статті 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Окрім того, Позивач не довів наявність завданої йому моральної шкоди в результаті протиправних дій Відповідача, а тому у даних вимогах слід відмовити.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснила, що вона з 2021р. по 12.05.2025р. безперешкодно користувалась банківськими рахунками та картковими рахунками, які були відкриті у АТ КБ «Приватбанк». На час відкриття рахунків представник відповідача не повідомляли про наявність накладених арештів на рахунках на підставі постанов державного виконавця. Окрім того, вона знала, що всі виконавчі провадження щодо неї були закриті та відсутні будь-які претензії до неї від інших кредиторів чи виконавчої служби, а тому несподіване блокування її дуже здивувало. Після цього, вона одразу звернулась до Банку, їй повідомили про наявність постанов державного виконавця про накладення арешту на рахунки, проте вона намагалась довести представникам Банку, що у неї відсутні відкриті виконавчі провадження, проте це виявилось безрезультатним. Позивачка одразу звернулись до виконавчої служби, але їй також первісно повідомили, що виконавчі провадження знищені, а тому скасування арештів неможливо. Лише у червні 2025р. вона отримала від виконавчої служби постанови про скасування арешту з рахунків. Позивачка також пояснила, що незважаючи на те, що у постановах державного виконавця була арештована певна сума коштів, то Банк взагалі не надав їй можливості зняти кошти, на які не було накладено арешт.

Представник відповідача пояснив, що накладення обмеження на користування рахунками відповідачки було здійснено на підставі постанови про арешт коштів боржника № В-11/292 від 17.02.2011 року першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ та постанови про арешт коштів боржника № В-11/575 від 20.04.2012 року першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, якими накладено арешт на грошові кошти, а тому Банк діяв у межах чинного законодавства. Він також пояснив, що дійсно Банк не обмежував користування коштами позивачка після відкриття рахунків, однак після певної перевірки роботи Банку було виявлено вищевказані постанови, а тому введені обмеження.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк і в неї відкриті рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 .

12 травня 2025 року ОСОБА_1 повідомлення у месенджер надійшло повідомлення від ПАТ КБ «ПриватБанк» про блокування всіх рахунків. В цей же день, ОСОБА_1 звернулась до ПриватБанку з приводу роз`яснення блокування рахунків. За інформацією, отриманою 12 травня 2025 року від співробітників ПриватБанку, рахунки заблоковані на підставі старих постанов Постанова№В-11/575 від 20.04.2012 року та Постанова №В-11/292 від 17.02.2011 року.

Факт обмеження користування коштами на рахунках, які були відкриті ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» підтверджується скрин-шотами з повідомленнями, які додані до позовної заяви, окрім того, даний факт не заперечував представник відповідача.

Судом встановлено, що дійсно обмеження користування коштами було здійснено відповідачем на підставі постанови про арешт коштів боржника № В-11/292 від 17.02.2011 року першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ, відповідно до якої накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 на загальну суму у розмірі 9478 гривень 89 копійок, яка надійшла до АТ КБ «Приватбанк» 22.02.2011р., а також постанови про арешт коштів боржника № В-11/575 від 20.04.2012 року першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ, якими накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 на загальну суму у розмірі 52827 гривень 18 копійок, яка надійшла до АТ КБ «Приватбанк» 04.05.2012р.

Отже всього було накладено арешту на загальну суму 62 306,07 гривень.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

На час накладання арешту коштів була чинною (редакція від 15.08.2011р.) «Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка була затверджена Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. № 22, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. № 377/8976. (далі «Інструкції»)

Відповідно до 10.2 «Інструкції» арешт за постановою державного виконавця або за

рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків. Згідно п. 10.3 «Інструкції» арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Згідно по п. 10.6 «Інструкції» залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку

клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує

виконання операцій за рахунком клієнта. Цим же пунктом передбачено, що під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Пунктом 10.10 «Інструкції» встановлено, що у разі закриття рахунку за ініціативою клієнта, у випадках реорганізації чи ліквідації юридичних осіб або з ініціативи банку

арешт, накладений на кошти, не припиняється і документ про їх арешт продовжує обліковуватися за відповідним позабалансовим рахунком.

Необхідно відзначити, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав суду докази виконання вищевказаних постанов державних виконавців станом на дату їх надходження, а саме 22.02.2011р., а також 04.05.2012р., а тому взагалі відсутні відомості, що у позивачки існували на той час рахунки у АТ КБ «ПриватБанк», а також яка сума коштів була арештована та списання даних коштів у рахунок виконання вимог державного виконавця.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відкривала АТ КБ "ПриватБанк рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 в період з 2021р. по 2024р., що сторони підтвердили в судовому засіданні.

В судовому засіданні представником відповідача не надано жодного доказу, що постанова про арешт коштів боржника № В-11/292 від 17.02.2011 року та постанова про арешт коштів боржника № В-11/575 від 20.04.2012 повторно надходила до Банку у травні 2025р.

Представник відповідача не надав суду аргументованої відповіді щодо відсутності дій Банк з 2021р. по 12.05.2025р., які пов`язані з обмеженням права користування рахунками на підставі вищевказаних постанов державних виконавців. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що сам факт того, що Банк не обмежував рух коштів на рахунку саме свідчить про спрямованість дій Банку на користь споживача.

Окрім того, суд вважає, що позивачка перед укладення договору банківського рахунку мала право на отримання інформації про існуючи обмеження на користування рахунками, яку Банк повинний був їй повідомити.

Так згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця)..

Згідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XIIспоживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. № 2121-ІІІ клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати інформацію про перелік послуг, що надаються банком, іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що перед відкриття рахунків працівники Банку не повідомили про наявність постанов державних виконавців про накладення арешту на рахунки, а тому вона і відкрила рахунки, які користувалась на протязі декілька років без будь-яких обмежень.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач порушив вимоги п. 4 ч. 1 ст. 4, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII , чим фактично надав неповну інформацію споживачу.

Необхідно відзначити, що даний час, є чинною «Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг», яка затверджена Постановою Правління

Національного банку України 29.07.2022 № 163. (далі «Інструкції №163)

Згідно п. 77 вищевказаної «Інструкції №163» встановлено, що надавач платіжних послуг платника залежно від того, є кошти чи немає коштів на рахунку платника, на кошти якого накладено арешт, робить такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то надавач платіжних послуг платника арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком платника.

Судом встановлено, що постановами державного виконавці було накладено арешти коштів на загальну суму 62 306,07 гривень. Однак станом на 12.05.2025р. у позивачці на трьох рахунках було накопичено коштів на загальну суму 63223,25, що підтверджується наданими роздруківкою руху коштів на рахунках. В той же час, з даних рахунків жодних коштів, які складали різницею між сумою арештованих коштів на залишку на рахунках, списати не було можливості, що підтверджується наданими позивачкою доказами.

В судовому засіданні також встановлено, що 17.06.2025 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надійшли дві постанови Пересипського ВДВС міста Одеси Південного МУЮ (постанови додаються до відзиву) про зняття арешту з коштів боржника Позивача від 09.06.2025 року, який був накладений вищезазначеними постановами першого Суворівського ВДВС Одеського МУЮ. 19.06.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» виконав постанови про зняття арешту з коштів боржника Позивача, зняв арешт з коштів, які знаходились на рахунках ОСОБА_1 у відповідності з постановами.

Враховуючи викладене суд вважає, що, на даний час, відсутні підстави для задоволення позовних вимоги про визнання незаконними дій з блокування рахунків, про зобов`язання зняття арешту з рахунків.

В той же час, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Велика Палата Верховного Суду, відступивши від раніше оприлюдненої позиції, у постанові від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц, посилаючись на положення ст.16, 23 ЦК та виходячи зі змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, зазначила, що така компенсація повинна відбуватись у будь-якому випадку спричинення шкоди, оскільки право на відшкодування виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм.

У позові позивачка посилається на те, що внаслідок неможливості скористатися своїми картками, на яких знаходились грошові кошти, ОСОБА_1 була позбавлена можливості нормального існування, змушена була витрачати додатковий час і зусилля для з`ясування причин блокування рахунків. Блокуванням карток відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, що полягає моральних стражданнях, які виявилися у постійних переживаннях та хвилюваннях, відчутті дискомфорту, адже ОСОБА_1 постійно була вимушена докладати додаткових зусиль для вияснення питання з працівниками банку та виконавчої служби. Все це призвело до зміни усталеного способу життя, негативних життєвих емоцій.

Суд вважає, що оскільки судом встановлено, що відповідач порушив вимоги п. 4 ч. 1 ст. 4, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII , а саме фактично надав неповну інформацію споживачу перед укладенням договору банківського рахунку, а саме щодо наявності обмежень на користування коштами, відомостей про наявність постанов державних виконавців, що мало наслідком формування у споживача спотвореної уяви про можливість вільного користування коштами.

Суд вважає, що дійсно позивачка зазнала моральних страждань, враховуючи дії відповідача, проте визначаючи розмір моральної шкоди, суд, виходить з характеру правопорушення, глибини душевних страждань, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. для відшкодування моральної шкоди.

Окрім того, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позовної заяви до з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1Д: м. Київ, адреса для листування: вул.Набержна Перемоги, буд.50, м.Дніпро ), про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1Д: м. Київ, адреса для листування: вул.Набержна Перемоги, буд.50, м.Дніпро ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1Д: м. Київ, адреса для листування: вул.Набержна Перемоги, буд.50, м.Дніпро ), про визнання незаконними дій з блокування рахунків, про зобов`язання зняття арешту з рахунків залишити без задоволення.

4. Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»(, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1Д: м. Київ, адреса для листування: вул.Набержна Перемоги, буд.50, м.Дніпро) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 10.11.2025