Справа № 456/3057/25
Провадження № 2/456/1497/2025
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

11 листопада 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

за участю секретаря судового засідання: Сімонова-Мацигін А.А.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеногопровадженняцивільну справу за позовноюзаявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалоювід12.06.2025 року відкритопровадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

ОСОБА_3 23.10.2025надійшлазаява про зупиненняпровадження у справі, оскільки ОСОБА_4 06.06.2025 року зникбезвістипід час виконаннябойовогозавданняіззабезпеченнянаціональноїбезпеки і оборони, відсічі і стримуваннізбройноїагресіїросійськоїфедерації, а відтак просить зупинити провадження по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу.

Розглянувшиподану стороною відповідача заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За правилами до п. 2 частини першої ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відтак, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, що мають значення для вирішення справи по суті, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що провадження у справі слід зупинити з наступних підстав.

За правилом частини 2 статті 258 ЦПК України процедурніпитання, пов`язані з рухом справи в судіпершоїінстанції, клопотання та заяви осіб, якіберуть участь у справі, питання про відкладеннярозглядусправи, оголошення перерви, зупиненняабозакриттяпровадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в іншихвипадках, передбаченихцим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановленняухвал.

Частиною 1 статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовногопровадженняучасникамисправи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 48 цього ж кодексу сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем або відповідачем може бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з приписом частини 1, 2 та 4 статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Такожположеннямичастини 1 статті 47 ЦПК України обумовлено, щоздатністьособистоздійснюватицивільніпроцесуальні права та виконуватисвоїобов`язки в суді (цивільнапроцесуальнадієздатність) маютьфізичні особи, якідосяглиповноліття, а такожюридичні особи.

Отже, стороною у справі, зокрема, позивачем, може бути лише та фізична особа, яка має цивільну процесуальну правосуб`єктність, що припиняється у момент смерті останньої.

Положеннями частини 3 і 4 статті 49 Цивільного кодексу України унормовано, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб, на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем його поховання.

При цьому в пункті 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: паспорт та лікарське свідоцтво про смерть форми № 106/о, затверджене наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 року, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Постановляючи ухвалу, суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відтак, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

Відповідно до Акту службового розслідування встановлено що , ОСОБА_5 06.06.2025 року зникбезвістипід час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України, під час дії правового режиму воєнного стану, а саме під час виконання бойового завдання, унаслідок мінометноого обстрілу збройними формуваннями російської федерації по евакуаційній групі «Маяк, розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 та пов`язане із захистом Батьківщини.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до сих пір.

Окрімцього, позивач у ОСОБА_6 був призваний на військову службу за мобілізацією, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захистубезпекинаселення та інтересівдержави у зв`язку з військовоюагресієюросійськоїфедераціїпроти України, виконуючибойовезавдання за призначенням в ходіведеннябойовихдій, захищаючитериторіальнуцілісність та суверенітет України, 06.06.2025 року зникбезвістіпоблизунаселеного пункту Першотравневе Куп`янського району Харківської області та набув статусу особи, зниклої за особливихобставин.

Приписом частин 2 - 4 статті 46 Цивільного кодексу України чітко обумовлено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільнимпроцесуальним кодексом України.

Частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відтак, вищенаведеним доведений факт перебуванняпозивача у справі у складіЗбройних Сил України, щопереведені на воєнний стан, набуття ним статусу особи, зниклої за особливихобставин, що не є тотожнимізйогозагибеллючиоголошеннямпомерлим.

Отже, з огляду на таке, позивач ОСОБА_1 на цей час не втративсвоєїцивільноїправосуб`єктності, однаквищевказане є безумовноюпідставоюзадлязастосуванням судом вимог пункту 2 частини 1 статті 255 Цивільногопроцесуального кодексу України, тобто для зупиненняпровадження у справі.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 251 цього кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04.12.1995 року у справі «Белле проти Франції» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Також, відповідно до усталеної практики зазначеного вище міжнародного суду, зокрема, рішення від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», сформульовано правило, згідно з яким, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати допустимим обмеженням, так як воно за своєю природою потребує державного регулювання з боку Держави-учасниці, яка користується у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відтак, процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Враховуючи, щопозивач перебуває у складіЗбройних Сил України, щопереведені на воєннийстан,наявнийобов`язок суду зупинитипровадження у вказанійсправі до припиненняйогоперебування у складізазначених Сил.

Приходячи до такого, суд ураховує правову позицію викладену у пункті 55 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 19.06.2001 року у справі «Круз проти Польщі», де суд вказав, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Постановляючи ухвалу та зупиняючи провадження у справі, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що згідно з правилом, унормованим частиною 1 статті 254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за їх клопотанням або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставівикладеного, керуючисьстаттею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 1 - 5, 7, 12, 13, 18, 42, 43, 47 - 49, 58, 76 - 82, 89, 128, 130, 131, 213, 211, 223, пунктом 2 частини 1 статті 251, пунктом 2 частини 1 статті 253, статтею 254, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 - 261, частинами 5 та 11 статті 272, статтею 279, частиною 2 статті 352, пунктом 14 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 Цивільногопроцесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року іззмінами та доповненнями) суд,-

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -зупинити до довстановленнямісцезнаходження ОСОБА_1 абовизнанняйогопомерлим у встановленому законом порядку.

Роз`яснити учасникам справи, що зупинене провадження у цій справі поновлюється за їх клопотанням або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі зобов`язати відповідача повідомити про це суд невідкладно.

Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК Україниапеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Р. Т. Шрамко