Справа № 738/2157/25
№ провадження 2-др/738/9/25
Ухвала

іменем України

11 листопада 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., розглянувши заяву представника позивача Пархоменко Марії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

1.Стислий виклад заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

28 жовтня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла заява представника позивача Пархоменко М. А. про ухвалення додаткового рішення в справі за позовною заявою ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У заяві представник позивача зазначає, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2025 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 16 480,01 грн заборгованості за кредитним договором № 03.07.2023-100003377 від 03 липня 2023 року; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 2 422,40 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Під час подання позовної заяви позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 8 422,40 грн та які складаються: з витрат на судовий збір 2 422,40 грн, витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 6 000,00 грн. Представник позивача, посилаючись на положення статтей 133, 137, 141, 270 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення по справі № 738/2157/25 та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

2.Мотиви, з яких суд дійшов висновків, норми закону, якими керується суд, постановляючи додаткову ухвалу.

При вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням іншиз процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно із рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2025 року, позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 16 480,01 грн заборгованості за кредитним договором № 03.07.2023-100003377 від 03 липня 2023 року; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 2 422,40 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Як слідує зі змісту позовної заяви, у її тексті представником позивача зазначено, що позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення від 28 жовтня 2025 року представник позивача долучив докази на підтвердження витрат на правову допомогу, а саме: наказ від 19 лютого 2025 року № 059/к по ТОВ «Споживчий центр» про прийняття Пархоменко М. А. на посаду юрисконсульта структурного підрозділу Відділу позовної роботи; довіреність № 2705/25-12 від 27 травня 2025 року, якою ТОВ «Споживчий центр» уповноважує Пархоменко М. А. представляти інтереси товариства в судах усіх рівнів; договір № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, укладений між ТОВ Споживчий центр» та адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС»; звіт про виконану роботу відповідно до договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року по клієнту ОСОБА_1 , виконаний адвокатом Моісеєнком М. Ю.; платіжну інструкцію № СЦ00049189 від 27 жовтня 2025 року про сплату позивачем АО «Лекс Верітас» 6 000,00 грн за надання правничої допомоги згідно з додаткової угоди № 1 до договору № 01/25-СЦ від 01 квітня .2025 року за позовом до ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу 1 договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, виконавець - АО «ЛЕКС ВЕРІТАС» бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а замовник ТОВ «Споживчий центр», зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами. Виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та передати замовнику для подачі в суд. Сторони погодили, що перелік фізичних осіб (боржників) визначається додатковими угодами до договору (п. 1.2 договору). Разом з тим, додаткової угоди до вказаного договору, у якій до переліку фізичних осіб включено відповідачку, суду не надано.

Як слідує зі звіту про виконану роботу відповідно до договору № 01/25-СЦ, адвокат Моісеєнко М. Ю., що діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, надав послуги у відповідності та на умовах договору. Однак, до вказаного звіту не додано доказів щодо повноважень адвоката Моісеєнка М. Ю. як представника ТОВ «Споживчий центр», такі як довіреність, ордер, доручення, або документи, які підтверджують трудові відносини ОСОБА_2 з АО «ЛЕКС ВЕРІТАС».

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Питання надання доказів узгоджується з позицією Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що у зв`язку із відсутністю належних доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись статтями 133, 137, 140, 270 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача Пархоменко Марії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя О. Я. Парфененко