Справа № 544/134/24
пров. № 2/544/73/2025
У Х В А Л А

іменем України

про закриття провадження у справі у зв`язку з визнанням мирової угоди

04 листопада 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ковтуна М.В. (діє на підставі ордеру серія ВІ № 1189510 від 17.01.2024 року),

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Міщенка Ю.О. (діє на підставі ордеру серія АВ № 1119325 від 28.02.2024 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин заяву позивача про закриття провадження у справі в зв`язку з визнання мирової угоди у цивільній справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Ковтун Микола Васильович до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Пирятинського районного суду від 22 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 10 листопада 2015 року вона перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року розірвано. У період перебування у шлюбі сторони придбали на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 січня 2020 року приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Запорожець І.П. (реєстр. №4) квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м. Зазначене нерухоме майно є об`єктом спільної часткової власності сторін. Враховуючи технічні характеристики квартири, зокрема поверховість розташування квартири, місце розташування квартири на поверсі відносно сусідніх квартир, то її розподіл у натурі відповідно до ідеальних часток співвласників з технічної точки зору неможливий. З наведених вище обставин випливає, що виділити частку відповідача у спільному майні неможливо. Враховуючи, що квартира є двокімнатною (площа кімнат становить 12.9 кв.м. та 14.1 кв.м. відповідно), тягар утримання якої позивач несе одноособово, сторони не є подружжям, на утриманні позивачки є двоє неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, то спільне володіння і користування сторін квартирою є неможливим. Враховуючи, що позивач у повній мірі відшкодовує вартість належної відповідачеві ідеальної частки квартири, вартість якої визначена ОСОБА_2 у межах цивільної справи №544/2143/23 за його позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, то припинення за рішенням суду прав відповідача на частку у квартирі не завдасть жодної шкоди інтересам останнього. Враховуючи вищевикладене просить припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.; виплатити ОСОБА_2 компенсацію вартості частки, право на яке припинене, в розмірі 177631 грн., які внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 10.01.2020 вони з колишнім чоловіком придбали квартиру. Оскільки вони перебували у шлюбі дана кварти вважається спільним нажитим майном. Нажаль у процесі ремонту квартири так сталося, що шлюб було розірвано 11.11.2023. Коли придбали квартиру ремонту ніякого у ній не було, саме тому на її думку, вона була придбана за реальну ціну 177000 грн. Квартира була у жахливому стані, двохкімнатна. До цього там проживав колишній чоловік господині, яка продала квартиру. Людина, яка продавала квартиру була повідомлена, що з чоловіком вони не проживають разом через квартирні питання, оскільки у цієї людини син загинув, вона продала їм цю квартиру. Ремонту у ній взагалі не було, стіни обідрані майже до кирпича, був лінолеум, новий унітаз, який вони потім демонтували, ванна була, але теж у поганому стані, її теж демонтували. На момент купівлі боргів по квартирі не було. Опалення було централізоване, батареї були, вони є і зараз, їх не міняли. Балкон у аварійному стані і по сьогоднішній день. За період перебування у шлюбі вони ремонт у квартирі не доробили, загальний ремонт у квартирі тривав 4 роки. Розлучилися вони у 2022 році, однією з причин розірвання шлюбу була не доброчесність, недобросовісність і добропорядність стосовно фінансових справ її колишнього чоловіка. Ремонт завершувала уже вона сама. Відповідач, хіба що деякі залишки доробляв самостійно, прибирання, вивіз старих шаф, їх розбирання, вивезення ванни, оббивка кухні, бо вона була у поганому стані, обкладена старою плиткою, він її збивав. Усе робив наче не для власної оселі, а наче найманий працівник. Якщо брати до уваги людський фактор, суб`єктивне її ставлення, то з висновком експерта щодо оцінки майна вона не погоджується, але враховуючи той факт, що ця справа уже триває занадто довго, і чесно кажучи усі уже втомилися від неї, від її тривалості, затяжності, то вона упевнена, що єдиним правильним рішенням буде на даний момент все таки погодитися із висновком експерта із вартістю. Іншого майна вона у власності не має. З часу купівлі квартири і на зараз вона працює вчителем англійської мови у Пирятинському ліцеї № 2.

Представник позивач адвокат Ковтун М.В. у судовому засіданні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, пояснив, що з 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2022 року розірвано. У період перебування у шлюбі сторони придбали на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 січня 2020 року приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Запорожець І.П. (реєстр. №4), квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м., ця спірна квартира є предметом даного позову. Вказане нерухоме майно сторони придбали у період шлюбу. Позивач ці обставини визнавала, не оспорювала, що це спільне майно колишнього подружжя, що частки рівні. Проте, після розірвання шлюбу виник спір відносно користування квартирою, проте, що нормами законодавства, нормами матеріального права передбачено, що майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки рівні, і що позивач у даній справі визнавала обставину, відповідач звернувся до суду про визначення частки за особою. Ухвалою суду було визначено, частку затверджено, спільний порядок користування неможливий у зв`язку із неприязними відносинами, постійно вони із поліції не вибувають. У зв`язку з чим стало неможливе спільне володіння і користування майном. Крім цього річ, враховуючи, що це квартира у багатоповерховому житловому будинку, п`ятиповерховому, то вона є неподільною, і частки хоч і визначені та є рівні, але все-таки їх виділити у натурі неможливо, по враховуючи місце розташування квартири та технічний стан будівлі і взагалі характеристику будівлі. На виконання вимог, умов, що власник, який бажає припинити частку іншого співвласника необхідно внести на депозитний рахунок суду вартість частки, право на яке припиняється. Позивачем у цій частині вимоги виконано, на момент звернення до суду зроблена була офіційна оцінка, є порядок ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, де визначається автоматично вартість нерухомого майна, що і було зроблено. Не погодившись із даною оцінкою відповідач заявив клопотання і була проведена експертиза і вартість цієї квартири зросла у два рази. Вважає, що тепер позивач не погоджується із цією вартістю, і згоду на те, що після розірвання шлюбу відбулося поліпшення умов і відбулося збільшення, у зв`язку з цим вартість нерухомого майна, що було закладено у проведення експертизи, як вихідні дані самостійно на момент проведення експертизи. На момент купівлі-продажу квартири її стан був не такий як зараз, був проведений ремонт, що видно по фотознімках.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, пояснив, що квартиру вони придбали у період шлюбу для сумісного проживання. Це двокімнатна квартира. На час придбання квартири у нього з позивачем була спільна дитина. У шлюбі, до придбання квартири, сторони проживали 5 років. За квартиру сплачували у доларах, разом. Квартира була у дуже поганому стані, розташована на 3 поверсі. Йому довелося перевозити людину, яка проживала у ній, ця людина зловживала спиртними напоями, тому квартира була у жахливому стані, вивалені стіна, шпалер взагалі ніколи не було. У квартирі була парова баня, власник ставив відро і у квартиру йшов пар. Боргів за комуналку на квартирі не було, колишня дружина власника їх сплачувала. Син у них помер, і чоловік залишився проживати сам, дружина проживала окремо. Відповідач познайомився із нею, вона сказала, що продасть їм квартиру, тільки щоб він допоміг їм перевезти чоловіка з квартири. З квартири вона речей майже ніяких не забирала, вони були у непридатному стані, був дуже неприємний запах. Меблі із квартири знаходяться у відповідача у гаражі. Із сантехніки був лише унітаз, ванни не було. Ремонту у квартирі не було від часу придбання її власником, були просто бетонні стіни. На момент придбання квартири оцінка не проводилася, її було оцінено по домовленості. Плюс-мінус заплатили, суму зазначену у договорі. Ремонт у квартирі проводили за кошти, які він заробляв, їздивши на заробітки за кордон. Відповідач, щоб зекономити кошти на ремонт, працював разом із ремонтниками, робив ремонт своїми руками. Купував проводку, у Прилуках купував шпалери, двері та встановлював їх. Ремонт, який у квартирі на даний час, він зробив його своїми руками. У квартирі проживав, але змушений був виїхати, бо одного разу повернувшись додому з роботи не зміг у неї потрапити, оскільки позивач змінила замки на вхідних дверях. Колишня дружина пішла до іншого чоловіка і змінила замки не попередивши його. Надала йому листа, що у 2023 році виписала його із їхньої спільної квартири. Після повномасштабного вторгнення, вони з позивачем і дітьми проживали разом, пережили за життя дітей. Коли дружина пішла до іншого чоловіка, він забрав їхню спільну дитину проживати до себе, де він проживає і зараз. Сина від першого шлюбу, колишня дружина, з його допомогою, відправила до батька за кордон. На час придбання квартири дружина працювала, він теж офіційно працював далекобійником, їздив за кордон. З позовними вимогами не погоджується у сумі сплати. До певного часу він розглядав питання щоб свою частину квартири подарувати сину, але зараз цього робити не хоче. На ремонт самої ванної кімнати ним було витрачено 200 євро. У інших кімнатах мінялася проводка, рівнялися і штукатурилися стіни, робилася підлога і стеля. Він сам рівняв відкоси, вставляв нові вікна та двері. Це було до 2023 року, навіть коли розлучилися, він продовжував робити у квартирі ремонт. Відповідач згідний сплатити позивачу вартість її частки квартири, відповідно до останньої оцінки, щоб квартира залишилася йому.

Представник відповідач адвокат Міщенка Ю.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, указав, що ними було подано зустрічний позов, у якому зазначалося про те, що відповідач згідний сплатити позивачу вартість її частки квартири після проведення експертизи, проте у приєднанні цієї заяви до первинного позову судом було відмовлено.

Експерт Полтавського відділення при Національному науковому центрі «ІНСТИТУТ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ. ЗАСЛ. ПРОФ. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України Дудник Т.Г. у судовому засідання пояснила, що квартиру оцінено станом на 16.12.2024. Дату зазначену у ухвалі суду 08.05.2024, на момент придбання квартири, вона до уваги не брала. Пройшло більше ніж пів року, але ринок міняється майже кожен місяць, ринкова вартість прив`язана до курсу долара. Якби вона визначала вартість квартири станом на 08.05.2024, тобто це був би вірогідний висновок. Експерт на той момент не бачила квартири, у якому вона була стані. Визначала у тому стані, який вона побачила у 8-му місяці. Брала до уваги стан, який був на момент огляду. Коли була на дослідженні у 08.08.2024 на цю дату стан квартири. Оцінку квартири на час придбання можливо зробити, але потрібні вихідні дані про технічний стан квартири і стан спорядження, прописати у якому стані були кімнати, які були шпалери, підлога, двері, вікна. На момент дослідження уже був проведений ремонт. Потрібні фотознімки, якщо їх немає, то у описовому стані повинно бути. Для оцінки суттєвий вплив має технічний стан квартири. І якщо є чеки, накладні на придбання матеріалів, щоб розуміти, які понесені витрати стороною, для того щоб покращити технічний стан квартири. Ремонт це невід`ємне поліпшення, яке неможливо звідти забрати. Для визначення вартості на момент придбання - це буде додаткова експертиза, але зазначається, що технічному стані на такий то період. Ринкова вартість визначатиметься на сьогодні, тому, що ціни сьогоднішні і компенсація, згідно постанови пленуму, сьогодні інші ціни. Вартість станом на 10.01.2020, на той час, то у сторін на руках є договір купівлі-продажу, де зазначена вартість квартири, ціна її була 146000 грн., на сьогоднішній день за цю суму нічого не купиш. Курс долара зараз відрізняється від того, що був у 2020 році, він піднявся. Визначається ринкова вартість квартири станом на 10.01.2020, але у цінах сьогоднішніх, відповідно до постанови пленуму ВС України. У складеному нею висновку є аналог, продавалася квартира, двохкімнатна, у цьому ж будинку, але без ремонту, то її вартість набагато нижча, ніж аналогічна із ремонтом. Вартість км. м. квартири без ремонту значно нижча, ніж квартири з ремонтом.

04 листопада 2025 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла спільна заява про укладення з відповідачем ОСОБА_2 мирової угоди.

Сторони, які діяли свідомо, добровільно, без примусу, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились:

- припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.);

- за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.).

При цьому ОСОБА_2 передається ОСОБА_1 , при підписанні угоди, грошова компенсація за частки майна у розмірі 208134 (двісті вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні.

Повернути ОСОБА_2 в рахунок компенсації частки майна, грошові кошти, що були внесені ОСОБА_1 на Депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області відповідно до квитанції № 10-16913090/С від 10 січня 2024 року, у розмірі 177630 (сто сімдесят сім тисяч шістсот тридцять) гривень 79 копійок.

З моменту набрання законної сили ухвали про затвердження мирової угоди Сторони не матимуть жодних претензій одна до одної щодо рухомого майна яка була предметом даного спору.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно закрити. Судові витрати сторони залишають за собою.

Відповідач та його представник просили суд прийняти заяву про затвердження мирової угоди. Затвердити мирову угоду, укладену 04 листопада 2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач та її представник у судовому засіданні також просили затвердити мирову угоду на умовах визначених.

Спільна заява сторін про затвердження мирової угоди та мирова угода приєднані до матеріалів справи. Сторонам зрозумілі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 256 ЦПК України.

Судом роз`яснено сторонам наслідки такого рішення, перевірено, чи не обмежені сторони вчинити відповідні дії.

Суд, розглянувши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, уважає заяву про затвердження мирової угоди обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Стаття 207 ЦПК України зазначає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Тобто, за змістом даної норми закону суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

Установлено, що умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем, з другої сторони відповідачем. Зі спільної заяви про затвердження мирової угоди вбачається, що сторонам зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі. Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Сторони повідомили суд, що наслідків закриття провадження у справі у зв`язку із укладенням мирової угоди, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України їм відомі і зрозумілі.

Вивчивши умови мирової угоди суд уважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, в тому числі й держави, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

При цьому, у судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було підтверджено факт передачі грошової компенсація за частки майна у розмірі 208134 грн., під час підписання заяви про затвердження мирової угоди, у присутності обох представників адвокатів Ковтуна М.В. та Міщенка Ю.О.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У заяві про затвердження мирової угоди сторони зазначили, що судові витрати залишаються за кожною зі сторін, яка понесла такі витрати, та не підлягають відшкодуванню іншою стороною у справі.

Крім того, сторонами вирішено, що внесені позивачем ОСОБА_1 кошти на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області відповідно до квитанції № 10-16913090/С від 10 січня 2024 рокуу розмірі 177630,79 коп. будуть повернути ОСОБА_2 в рахунок компенсації частки майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 133, 141, 158, 207-208, 255-256, 260, 264, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Прийняти спільну заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди.

Визнати та затвердити мирову угоду, укладену 04 листопада 2025 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , по цивільній справі № 544/134/24, відповідно до умов якої:

1. Дана Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін.

2. Сторони, які діють свідомо, добровільно, без примусу, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились:

- припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.);

- за ОСОБА_1 визнається право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (житловою площею 27,0 кв.м., загальною площею 44,8 кв.м.).

При цьому ОСОБА_2 передається ОСОБА_1 , при підписанні угоди, грошова компенсація за частки майна у розмірі 208134 (двісті вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні.

Повернути ОСОБА_2 в рахунок компенсації частки майна, грошові кошти, що були внесені ОСОБА_1 на Депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області відповідно до квитанції № 10-16913090/С від 10 січня 2024 року, у розмірі 177630 (сто сімдесят сім тисяч шістсот тридцять) гривень 79 копійок.

Судові витрати залишаються за сторонами.

3. Сторони підписуючи дану мирову угоду, зобов`язуються не мати один до одного жодних претензій з приводу предмету спору у подальшому та своїми підписами підтверджують, що дана мирова угода відповідає їх волі та діючому законодавству.

4. Сторони заявляють, що даною Мировою угодою не порушуються права будь-яких третіх осіб.

5. Підписанням цієї Мирової угоди сторони заявляють, що їм відомі наслідки укладання мирової угоди, а саме те, що, відповідно до норм статей 207, 255, 256 Цивільного процесуального кодексу України укладення мирової угоди та її затвердження судом є підставою для закриття провадження у справі, а також те, що у випадку закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

6. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на нерухоме майно закрити.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешканка АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області 18.11.2015, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 19.05.1998.

Суддя Ю.О.Ощинська