ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11389/24

Провадження № 22-з/820/172/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року позов задоволено частково. Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , виділивши в натурі ОСОБА_2 11/50 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються з наступних приміщень: житлового будинку А-1, загальною площею 23,8кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., а саме: кухня 2-1 площею 5,2 кв.м.; житлова 2-2 площею 8,9кв.м.; житлова 2.3 площею 9,7 кв.м. та вбиральня літ. «Е». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 1474 грн. судового збору та 26000 грн. витрат на проведення експертизи, а всього разом 27474грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року змінено по суті спору.

Доповнено резолютивну частину.

Виділено ОСОБА_1 в натурі частину житлового будинку (домоволодіння) за адресою АДРЕСА_2 , яка складається з: 39/50 частин житлового будинкуА-1, а саме житлова кімната 1-2 площею 10,1 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 13,5 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 11,8 кв.м, а всього житловою площею 35,4 кв.м, та погріб «Г», вбиральня «Д».

Змінено розподіл судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 9256,26 грн.

В решті рішення суду залишено без змін.

08 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що суд не вирішив питання стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним витрати за подану апеляційну скаргу, не вирішив питання стягнення витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції - хоча частково задовольнив апеляційну скаргу. Апеляційний суд не змінив розподіл витрат в суді першої інстанції - хоча суд першої інстанції частково задовольнив позов і не взявши до уваги висновок експерта, оплату за який стягнув з відповідача.

У зв`язку з чим просив постановити додаткове рішення вирішивши питання стягнення з позивача на користь відповідача відповідні судові витрати.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Загальний порядок розподілу судових витрат визначено у статті 141 ЦПК України.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За умовами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Водночас, порядок ухвалення судових рішень передбачено у статті 259 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Абзац 2 частини третьої статті 259 ЦПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України з поміж питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи. Близька за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18 при перегляді справи в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року вирішено питання про судові витрати, в тому числі судового збору понесеного сторонами, як у суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції, та витрат на проведення експертизи, в порядку, передбаченому частиною 13 статтею 141 ЦПК України.

Щодо витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, то як вбачається із матеріалів справи, в самій апеляційній скарзі таких витрат не заявлялося апелянтом. Не було заявлено клопотання та відповідні докази про понесення таких витрат не подавалися і в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що будь-яких доказів щодо понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять, питання щодо понесених витрат по сплаті судового збору, та витрат на проведення судової експертизи понесених учасниками по справі вирішенні судом апеляційної інстанції при ухвалені постанови при вирішенні спору по суті, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат слід відмовити.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368, 381, 382, 384, 389, 391 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі, що перебуває у спільній частковій власності залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк