Справа №: 398/4151/25
провадження №: 2/398/2611/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" листопада 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шинкаренко І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.03.2024 між ТОВ«МІЛОАН» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 102473817, зобов`язання за яким позичальник не виконував.

30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах божників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 30.07.2024 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 18020,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12316,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 920,00 грн заборгованість за комісією; 784,00 грн - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).

У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 11.09.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного без виклику сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань також не надходило.

Відповідач повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також через оголошення на офіційному сайті судової влади.

З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

21.03.2024 між ТОВ«МІЛОАН» (як кредитодавцем)та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 102473817, за умовами якого сума кредиту - 4000 грн, строк кредитування - 345 днів, процентна ставка 912,5 % річних на фактичну заборгованість за кредитом, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 920,00 грн, яка нараховується за ставкою 23 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. У розділі договору «4. Відповідальність сторін» передбачено умову договору про сплату позичальником пені у разі прострочення зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів, комісії згідно з умовами договору.

Перерахування коштів згідно з договором на рахунок ОСОБА_2 підтверджується платіжним дорученням 85315055 від 21.03.2024.

30.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30072024/2, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах божників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 30.07.2024 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102473817 в сумі 18020,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12316,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 920,00 грн заборгованість за комісією.

Відповідно до положень ст. 187 ЦПК України Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області надала відповідь суду про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 та повідомила про зміну прізвища на « ОСОБА_3 ».

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладений в електронній формі.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

При цьому відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.ст.3,12,13,20ЦК України, ст.ст.12,13,44 ЦПК України).

Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач не заперечив факт укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростував розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову.

Підсумовуючи вищевикладене та, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за наведеним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 18020,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12316,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 920,00 грн заборгованість за комісією.

Суд встановив, що матеріалами справи доведено факт укладання кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та відповідачем на умовах, зазначених у ньому, а також підтверджено отримання ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 4000,00 грн, відтак позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000,00 грн, а також комісії за кредитом у розмірі 920,00 грн підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення відсотків, нарахованих кредитором за користування кредитними коштами, суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком, оскільки він суперечать вимогам закону щодо максимального розміру таких нарахувань, що обґрунтовується таким.

Позивач просить стягнути з відповідача 12316,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими з 21.03.2024 (дата укладення договору) по 30.07.2024 (відступ права вимоги від первісного кредитора до позивача).

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Разом з тим, 22.11.2023 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

У свою чергу пунктом 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказані зміни до Закону України «Про споживче кредитування» мають застосовуватися незалежно від внесення змін до кредитного договору, тому невідповідність проведених позивачем розрахунків заборгованості за відсотками дає підстави суду провести власні розрахунки.

З наданих до суду матеріалів встановлено, що за користування кредитними коштами відповідач має сплатити проценти за відсотковою ставкою відповідно до умов договору 912,5 % річних із розрахунку 2,5 % за день користування.

Ураховуючи положення прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» правомірним є нарахування процентів за процентною ставкою у розмірі 2,5% у день за період з 21.03.2024 по 21.04.2024 (32 дні) (4000,00 грн /100% *2,5%* 32 дні = 3200,00 грн), 1,5 % у день за період з 22.04.2024 по 30.07.2024 (100 днів) (4000,00 грн /100% *1,5%* 100 днів = 6000,00 грн).

Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості відповідача по відсоткам складає загалом 9200,00 грн (3200,00 грн+6000,00 грн).

Щодо вимоги про стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за неустойкою, нарахованою після 24 лютого 2022 року є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи.

Підсумовуючи викладене та враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в частині стягнення основної суми заборгованості в розмірі 4000,00 грн, заборгованості за комісією у розмірі 920,00 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 9200,00 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2372,74 грн (78,36% від 3028,00 грн).

Керуючись ст.ст.12,13,81,133,141,263-265,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитним договором від 21.03.2024 № 102473817 в розмірі 14120 (чотирнадцять тисяч сто двадцять) грн 00 коп., з яких: 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 9200,00 грн заборгованість за відсотками, 920,00 грн заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2372 (дві тисячі триста сімдесят дві) грн 74 коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 листопада 2025 року.

Суддя І.П.Шинкаренко