Справа № 630/1131/25
Провадження № 2/630/477/25
05 листопада 2025 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу № 630/1131/25 (провадження №2/630/477/25) за позовною заявою, поданою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»» про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»» заборгованості за кредитним договором № 421765766 від 12 січня 2020 року у сумі 27 944,98 грн., стягнення судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 7000 грн. -
В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 12 січня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір № 471765766 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску Відповідач заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W22C3QK5.
Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Представник позивача Поляков О.В. в судове засідання не з`явився, але в позові зазначив про можливість розгляду справи без участі представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 викликалася шляхом направлення судової повістки та копії ухвали про відкриття провадження на електронну пошту відповідача, що підтверджується відповідною довідкою. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі, відзив на позов нею не поданий. Крім того, відповідач викликалася в судове засідання шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб сайті.
Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
12 січня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 421765766 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно, без примусу чи тиску Відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані.
Правилами до кредитного договору передбачено, що Позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані,які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора W22C3QK5, що повністю відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».
Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 421765766 від 12 січня 2020 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Крім того, факт належності відповідачу банківської карти 5167-49XX-XXXX-6621 та зарахування на неї кредитних коштів підтверджується повідомленням фінансової установи АТ «ОЩАДБАНК» та наданим платіжним дорученням.
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.
Відповідно до п.1.2 Договору Кредит надається строком на 126 днів.
Згідно п.1.3. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення Сторонами та до закінчення строку на який надано Кредит.
Відповідно до п.1.4 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюються у розмірі 237,90 грн. % річних.
Згідно п. 1.6 Договору графік платежів складається таким чином, що на дату кожного чергового платежу Позичальником підлягає поверненню частина наданого в користування тіла Кредиту та всі нараховані проценти за кори совання кредитом.
Відповідно до п.1 7 Договору проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому в п.1.4 Договору, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні позичальника.
Згідно п.1.8 Договору у випадку неповернення будь якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, при чому проценти за користування кредитом нараховуються від фактичного залишку суми залишку суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредиту мають бути сплачені на дату кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець по аналогії з порядком, визначеним в абз. 2 п.1 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника.
Позивач зазначає, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 в подальшому 26 січня 2020 року, 09 лютого 2020 року, 08 березня 2020 року,21 березня 2020 року, 26 червня 2020 року, 10 та 24 липня 2020 року укладалися додаткові угоду до Договору № 421765766 від 12 січня 2020 року.
Згідно п.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 421765766 від 12 січня 2020 року на 14 днів.
Разом з тим, з наданих копій додаткових угод неможливо встановити яким чином позичальником підписано ці додаткові угоди, оскільки вони, на відміну від кредитного договору, не містять відомостей про підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та про надання позичальнику ідентифікатора.
Як вбачається з п.6. 4 Правил надання грошових коштів у позику, будь- які зміни та доповнення до Договору оформлюються сторонами додатковими угодами до договору, в Порядку, який передбачений для укладення самого Договору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 грудня 2020 р. у справі №561/77/19).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року.
Разом з тим, ані додаткові угоди про зміну умов Договору № 421765766 від 12 січня 2020 року, ані матеріали справи не містять даних про надання Позикодавцем відповідачу одноразового ідентифікатору, за допомогою якого було підписано додаткові угоди про зміну умов Договору № 421765766 від 12 січня 2020 року. Тому не можливо встановити, яким чином позичальник підписав оферту на укладання додаткових угод до кредитного договору № 421765766 від 12 січня 2020 року , оскільки особистий підпис позичальника також відсутній.
Таким чином позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт укладання додаткових угод про зміну умов Договору № 421765766 від 12 січня 2020 року.
За таких умов суд не може брати до уваги додаткові угоди про зміну умов Договору № 421765766 від 12 січня 2020 року та враховувати зміни до договору, які вони мали на меті внести.
Тому у вирішені справи по суті суд виходить з того, що строк кредитування складає саме 126 днів, як це передбачено договором та саме за цей період мають бути нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до установленої кредитної ставки.
Що ж стосується розміру процентів за користування позикою, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого.
В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період 126 календарних днів.
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС»» у позові стверджував, що має право на нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування позикою за ставкою 0,65 % в день і після закінчення визначеного договором 126 денного строку користування кредитом. Але, як вже було зазначено вище, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права на нарахування процентів за користування протягом строку, який перевищує встановлений кредитним договором 126 денний строк.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобов`язання, вона, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язана сплатити заборгованість по кредиту та про процентам за користування кредитом з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача відсотків за неправомірне користування коштами на підставі ст. 625 ЦК України.
Таким чином стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом протягом 126 днів.
Позивач продовжив нараховувати відсотки за користування кредитом навіть після спливу строку кредитування, що підтверджується розрахунком.
Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості, сформований ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 16 серпня 2024 року, з якого вбачається, що відповідачем в період з 01 грудня 2020 року по 31 серпня 2023 року сплачено 1500,00 грн. відсотків за користування кредитом.
Таким чином, з наданих суду розрахунків вбачається, що відповідач в повному обсязі виконала зобов`язання за договором, сплативши в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом, та має переплату в розмірі 1345, 11 грн.
Відповідачем не заявлено вимогу про повернення надлишково сплачених коштів, тому питання про повернення надлишково сплаченої суми наразі судом не вирішується.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10).
05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Сторони домовились, що Право вимоги Клієнта означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Також сторони узгодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги.
08 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким перехід від Клієнта до фактора Прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (ТОВ «ФК «ЕЙС»)стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває право вимоги.
Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо права вимоги до ОСОБА_4 за договором кредитної лінії № 421765766 від 12 січня 2020 року .
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач ОСОБА_2
ОСОБА_2 виконала повністю свій обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» неправомірно вимагає стягнення суми кредиту з відповідача відповідно до умов договору.
За таких умов відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то і відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 88, 526, 530, 610, 611, 612, 625-627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12,13 81, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», , адреса: м. Київ, вул. Алматинська, 8, офіс 310 а.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя О. О. Малихін

Повний текст рішення

складено 10 листопада 2025 року