Провадження № 2/641/2051/2025 Справа № 641/3187/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму переплаченої пенсії в розмірі 75 018, 23 грн, а також суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 12.01.2024 року, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 24.01.2024 року за №459, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №310772 від 12.01.2024 року, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Вказав, що виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 24.12.2024 року №8 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 12.01.2024 року. Зазначив, що листом від 17.03.2025 року № 2000-0308-8/41519 відповідача повідомлено про те, що виплату пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 24.12.2024 року №8 Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з дати встановлення-12.01.2024). У зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 75 018, 23 грн за період з 12.01.2024 року по 28.02.2025 року та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачену пенсію. Посилався, що відповідач права на отримання пенсії по інвалідності не має. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від відповідача не надходили, у зв`язку з чим просить задовольнити позов.

Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкові від 08.05.2025 року позовна заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача адвокатом Поповим О. І. було подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 було реалізоване своє конституційне право на соціальний захист, шляхом отримання пенсії по інвалідності, яка була встановлена останньому відповідно до вимог та процедури, визначеної чинним законодавством. Зазначив, що позивачем до позовної заяви не було надано жодних належних та допустимих доказів, зі змісту яких вбачалось би, що встановлення інвалідності відповідачу станом на 12.01.2024 і, як наслідок, призначення в подальшому пенсії по інвалідності відбулося незаконно та за відсутності необхідних для цього правових підстав. Зауважив, що посилання позивача на лист КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» та довідку № 8 від 24.12.2024 року про невизнання інвалідом, слід сприймати критично, позаяк вказана довідка самі по собі, є документом інформаційного характеру, та в контексті положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та норм Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, не може вважатися законною підставою для припинення реалізації права особи на отримання пенсії, а відповідно й не може бути належним, допустимим та достатнім доказом наявності переплати пенсії в сумі 75 018, 23 грн. Вказав, що Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 310772, яка, на думку позивача, визнана неправомірною та скасована (внаслідок видання довідки від 24.12.2024 № 8) є додатковою частиною форми № 157-1/о «Виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією» та є похідним документом від Акту огляду медико-соціальною експертною комісією, за формою первинної облікової документації № 157/о, що дублює інформацію із цього акта. Тобто, підсумковим документом медико-соціальної експертизи, згідно якого особі встановлюється інвалідність особи, є Акт огляду медико-соціальною експертною комісією, за формою первинної облікової документації № 157/о. На переконання представника відповідача, відомості, отримані органом ПФУ згідно довідки КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» № 8 від 24.12.2024 року, про невизнання ОСОБА_1 інвалідом, жодним чином не спростовують відомості, які містяться у акті огляду МСЕК № 92 від 12.01.2024, згідно до якого відповідачу було встановлено ІІ групу інвалідності. Поряд із цим, зазначив, що виникають обґрунтовані сумніви у відповідності вказаної довідки № 8 від 24.12.2024 вимогам допустимості, як доказу, у розумінні положень ст. 78 ЦПК України. Зокрема посилався, що зі змісту вищевказаної довідки вбачається, що прийняття МСЕК рішення про невизнання відповідача інвалідом було здійснено за результатами «заочного» огляду 24.12.2024 РЕК № 4 КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи». Водночас, з аналізу приписів базових нормативно-правових актів, які регламентують процедуру проведення медичних оглядів для встановлення інвалідності особи, та були чинними станом на момент видачі відповідної довідки вбачається, що оформлення та видача довідки про невизнання інвалідом (за формою первинної облікової документації № 167/о) не може відбуватись за результатами «заочного» огляду особи, а навпаки, передбачає необхідність проведення такого особистого огляду та за умови наявності передбачених для цього законодавством підстав. За таких обставин, вважав вказану довідку такою, яка була сформована МСЕК за відсутності належних для цього підстав та з істотним порушенням встановленої законодавством процедури, що визначає її недопустимість як доказу. Зазначив також, про те, що позивачем при звернення до суду із відповідним позовом до відповідача не доведено факту зловживань з боку відповідача, його винуватості чи наявності ознак недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії. Додатково посилався, що на момент звернення відповідача до позивача із заявою про призначення пенсії існували всі правові підстави для призначення останньому пенсії по інвалідності, а позивач був обізнаний зі строками на які відповідачу така інвалідність була встановлена; органи Пенсійного фонду України самостійно контролюють період, на який установлено інвалідність, та приймають відповідні рішення щодо виплат сум пенсії або ж зупинення таких виплат. При цьому, обов`язок щодо повідомлення відповідної інформації про огляд осіб, яким призначена пенсія по інвалідності чи про їхню неявку на огляд, покладено на самі ж органи МСЕК; зміст довідки КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» № 8 від 24.12.2024 року не містить будь-яких фактичних даних про наявність у діях відповідача ознак зловживання та недобросовісної поведінки, які б визначали підстави для застосування ст. 1212 ЦК України, у взаємозв`язку з останньою частиною речення п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України; так само зі змісту вищевказаної довідки КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» вбачається, що конкретних індивідуально-розпорядчих рішень по відношенню до відповідача, в частині встановлення неправомірності/незаконності встановлення інвалідності останньому не приймалося; відповідач не був обізнаний про обставини скасування його інвалідності та видачі відповідної довідки МСЕК № 8 від 24.12.2024. Доказів зворотного позивачем не надано. На підставі викладеного, вважав, що враховуючи те, що на підставі поданих позивачем до суду доказів не підтверджено факту недобросовісного набуття відповідачем ОСОБА_1 коштів у розмірі 75 018, 23 грн, зазначена сума, яка є пенсійною виплатою, призначеною та виплаченою позивачем, відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню ГУ ПФУ в Харківській області не підлягає, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась, згідно заяви просила справу розглядати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Попов О. І. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи без його участі та участі відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, будь-яких заяв до суду не подав.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.03.2025 року рішенням Відділу перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг по пенсійній справі №50 скасовано рішення від 30.01.2024 року за №50 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи з дати призначення пенсії 12.01.2024 року.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 12.01.2024 року, призначену відповідно до Закону №1058 на підставі заяви від 24.01.2024 року за №459, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №310772 від 12.01.2024 року. Зазначено, що рішення про припинення виплати пенсії прийнято на підставі довідки КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 24.12.2024 року №8 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 12.01.2024 року.

Відповідно до копії довідки №8 про невизнання інвалідом, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.12.2024 року оглядався заочно КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації та за результатами не визнаний інвалідом з 12.01.2024 року, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано.

Як убачається з копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №310772, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2024 року пройшов первинний огляд, група інвалідності друга з 12.01.2024 року, загальне захворювання, інвалідність встановлено до 01.02.2025 року, дата чергового переогляду 12.01.2025 року.

Згідно копії службової записки начальника Відділу опрацювання документації №2, розмір переплати пенсії за період з 12.01.2024 року по 28.02.2025 року складає 75 018, 23 грн.

17.03.2025 року на адресу відповідача відділом перерахунків пенсії №2 управлінням з питань виплат Пенсійного фонду України в Харківській області направлено лист, яким ОСОБА_1 повідомлено, що у зв`язку із скасуванням інвалідності на підставі довідки від 24.12.2024 року №8 КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії у загальній сумі 75 018, 23 грн за період з 12.01.2024 року по 28.02.2025 року та запропоновано повернути вказану суму переплати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 міжрайонною Слобідською МСЕК було розроблено індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю № 1592 (вікова категорія від 18 років і старше), від 12.01.2024 року, якою надані відповідні рекомендації стосовно відновлення та подальшого проходження лікування й медичних обстежень.

Матеріали справи також містять копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії 31.01.2025 року, дата видачі 13.02.2024 року, видане Пенсійним фондом України.

Згідно повідомлення КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 13.06.2025 року №01-13/582, Первинно ОСОБА_1 оглянутий міжрайонною Слобідською медико - соціальною експертною комісією КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» 12.01.2024 і був визнаний особою з інвалідністю другої групи строком на 1 рік. 03 жовтня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2024, справа №761/36001/24, в межах кримінального провадження за №0001560 від 30.11.2023, проведено обшук в міжрайонній Слобідській МСЕК. В порядку обшуку були вилучені медичні документи та медико-соціальна справа ОСОБА_1 з подальшим арештом вилучених медичних документів. Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками фальсифікації: документи, які складені за результатами заочно проведеної медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 , а саме, «Довідка про невизнання інвалідом» (форма первинної облікової документації №167/0) від 24.12.2024 №8. Рішення про скасування інвалідності ОСОБА_1 приймалось розширеною експертною комісією, створеною згідно наказу №94 від 17.12.2024 КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи». Повторна медико-соціальна експертиза ОСОБА_1 проведена на постанови Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області за наявними медичними документами. КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» повідомив Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про скасування інвалідності ОСОБА_1 шляхом надсилання «Довідки про невизнання інвалідом» (форма первинної облікової документації №167/0) від 24.12.2024 №8.

З наданого списку осіб з інвалідністю за 27.02.2025 року по РЕК №4 МСЕК вбачається, що за №07 значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , район Слобідський, номер виписки з акту огляду МСЕК №8.

Як це гарантовано ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, як це унормовано положеннями ст. 1215 ЦК України.

За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як це закріплено положеннями п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Правилами ст. 50 Закону ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Як це унормовано вимогами ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Отже, в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року, прийнятій у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року, прийнятій у справі №753/15556/15-ц та Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, прийнятій у справі №607/4570/17-ц, виснували, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №912/2797/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Між тим, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

За правилами ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як це унормовано вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, оскільки матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а отже виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141, 247, 263 - 265,268,273, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , місце знаходження: м. Харків, м-н Свободи, 5, під. 3, пов. 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», , місце знаходження: м. Харків, вул. Літературна 6.

Повне рішення складено 10.11.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська