ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 619/7714/24

провадження № 22-ц/818/1492/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання : Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк",

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2024 року в складі судді Овсяннікова В.С., -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року Акціонерне товариство " ПУМБ " ( надалі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №701 про надання банківських послуг від 06.11.2020 у розмірі 110 471 грн 53 копійки та судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.11.2020 між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір №701, відповідно до умов якого ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 100 000 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість станом на 01.07.2024 у розмірі 110 471 грн 53 коп, з яких: 69 173 грн 67 коп. - заборгованість за кредитом; 14 грн 66 коп. - заборгованість по процентам; 41 283 грн 20 коп - заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) на адресу місця проживання відповідача, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на 01.07.2024 та судовий збір.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №701 у загальному розмірі 110 471 грн 53 коп, з яких: 69 173 гривні 67 копійок - заборгованості за кредитом; 14 гривень 66 копійок - заборгованість по процентам; 41 283 гривні 20 копійок; - заборгованості за комісією, станом на 01.07.2024 та витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неповно встановив обставини у справі та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач користувався кредитними коштами, оскільки він відмовився від кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості наданий позивачем не є первинним документом, а долучена до матеріалів справи виписка про рух коштів оформлена з порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. Вказані рахунки не належать ОСОБА_1 . Позивачем долучено платіжну інструкцію, але належним доказом перерахування грошових коштів є лише меморіальний ордер, який суду наданий не був. Крім цього судом в порушення норм матеріального права безпідставно була стягнута нарахована позивачем комісія за обслуговання кредиту, умови про стягнення якої є нікчемними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру стягнення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2020 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №701, згідно з умовами якого, останному видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 100 000, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування овердрафтом (розмір процентної ставки) 77,174% річних, тип процентної ставки фіксований, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 171 770,29 гривень. При цьому зазаначено, що за наслідками невиконання зобов`язань за договором нараховуються: штрафи за умови, що сума заборгованості дорівнює або перевищує 100 гривень за період з 3 по 4 календарний день від дати прострочення передбаченого графіком платежів 100 гривень, за період з 5 календарного дня і до кінця місяця, в якому виникла прострочена заборгованість, а також за кожний наступний місяць прострочення встановленого терміну у розмірі 10,0% від простроченої суми; процентна ставка, як застосовується при невиконанні зобов`язання 0,01% річних за користування кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою споживчого кредиту (а.с. 9-18).

Підписавши заяву №701на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту від 06.11.2020, ОСОБА_1 прийняв пропозицію АТ «ПУМБ», погодився з усіма істотними умовами кредитування, про що свідчить наявність його власноручного підпису в ньому, відповідно до якого визначено базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів тощо (а.с. 9, зв.бік а.с. 9).

В редакції умов та правил ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт.

Так, згідно пункту 2.3.1. Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що Банк має право вносити зміни до Договору (в тому числі до всіх Додатків до Договору і Тарифів), повідомивши Клієнта не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до дати набуття чинності змінами шляхом розміщення повідомлення про внесення змін до Договору на Сайті Банку. Вказаний в цьому пункті строк для повідомлення про внесення змін до Договору не застосовується у випадках внесення змін, які покращують умови обслуговування Клієнтів (розширюють перелік послуг Банку та/або зменшують Тарифи) або спрямовані на виконання вимог законодавства України, що набувають чинності з дати розміщення повідомлення про внесення змін до Договору на Сайті Банку, якщо інше не визначено у повідомленні Банку.

Сторони домовились, що розміщення змін на Сайті Банку є належним виконанням Банком обов`язку щодо додержання форми та порядку направлення повідомлення Клієнту про зміни до Договору (включаючи всі Додатки). Датою направлення повідомлення Клієнту є дата розміщення змін на Сайті Банку ( п. 2.3.2 Договору).

За змістом пунктів 2.3.3., 2.4.5., 5.1.7 клієнт погоджується та приймає на себе ризики та обов`язок самостійно відстежувати наявність/відсутність повідомлень Банку про зміну умов Договору на Сайті Банку. Розірвання Договору, в тому числі за ініціативою Банку, не звільняє Клієнта від обов`язку погасити в повному обсязі Заборгованість за Договором. Клієнт зобов`язаний сплачувати Заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором (а.с. 12-18).

Пунктом 2.2.5 Розділу 2 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» (яка діє з 12.08.2020), передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Відповідно до пункту 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно з пунктом 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Згідно платіжної інструкції №TR.45332210.68829.8810 від 06.11.2020 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 АТ «ПУМБ» було перераховано 100 000 гривень, в призначенні платежу вказано надання кредитних коштів за договором № 701 від 06.11.2020, затверджені електронними підписами (а.с. 21).

Відповідно до письмової вимоги (Повідомлення) за вихідним №КНО-44.2.2/382 від 02.07.2024, банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою погасити заборгованість, яка станом на 01.07.2024 по кредитному договору складала в загальному розмірі 110 471 грн 53 коп. протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення (зв.бік а.с. 18-20).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.07.2024 у відповідача виникла заборгованість перед банком у загальному розмірі 110 471 грн 53 коп., з яких: 69 173 грн 67 коп. - заборгованість за кредитом; 14 грн 66 коп. - заборгованість по процентам; 41 283 грн 20 коп. - заборгованість за комісією (зв.бік а.с. 21-24).

Даними виписки по особовому рахунку за період з 06.11.2020 по 01.07.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 вносив грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 23 - 24).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національногобанку Українипостановою від 08червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позивних вимог, оскільки відповідач підписуючи заяву погодився з умовами кредитування, доказів належного виконання зазначених умов суду не надав.

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд правильно встановив характер спірних правовідносин, обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про укладення між сторонами договору кредиту на зазначених у позові умовах.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та частинами першою, другою статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, чинного на час виникнення спірних правовідносин, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з пунктом 5.4 цього Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Пунктом 5.6 вказаного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 214/1423/15-ц (провадження № 61-8821св24).

На підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості Банком було долучено Виписку рух коштів по рахунку відповідача у період з 06 листопада 2020 року по 01 липня 2024 року за змістом якої відповідач 06.11.2020 року отримав від банку 10000 грн , які повертав шляхом зі сплатою відсотків та комісії. Всього за зазначений період відповідач сплатив комісії на загальну суму 17940,00 грн.

Проте матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за обслуговування кредиту, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Виходячи з наведеного вимоги банку щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 41283,20 грн задоволенню не підлягають, а сплачена відповідачем комісія у розмірі 17940,00 грн підлягає врахуванню при визначенні розміру заборгованості .

Таким чином стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПУМБ» підлягає заборгованість за кредитним договором в розмірі 110471.53 - 41283,20 - 17940,00 = 51248,33 грн.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні в частині сум стягнення, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні зменшивши суму заборгованості що підлягає стягненню.

Згідно частини13статті 141ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «ПУМБ» задоволено частково тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1123,76 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПУМБ».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1558,37 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства «ПУМБ» на його користь.

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з Акціонерного товариства «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 434,61грн (1558,37 1123,76).

Також, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Плещенко в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України надав Договір про надання правничої допомог, в якому гонорар визначено у фіксованій сумі 15000,00 грн, акт виконаних робіт та на підтвердження сплати квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 15000,00 грн.

Оскільки правнича допомога відноситься до судових витрат, тому такі витрати також підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог, а тому стягненню підлягає 8041,50 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2024 року змінити в частині розміру заборгованості.

Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за кредитним договором №701 у розмірі 51248 (п`ятдесят одна тисяча двісті сорок вісім) грн 33 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Здійснити перерозподіл судового збору.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 434,61 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 8041,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10.11.2025

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук