Справа № 345/5512/25
Провадження № 2-с/345/26/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Сирко Й.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,-

встановив:

07.11.2025 ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся в суд із заявою, у якій просить скасувати судовий наказ № 345/5512/25, виданий 07.10.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.01.2024 до 30.09.2025 в сумі 1 226,50 грн. та судового збору у розмірі 242,24 грн.

Заявник наголошує, що після отримання копії судового наказу з додатками погасив у повному обсязі вказаний у судовому наказі борг та судовий збір на користь стягувача. В якості доказів відсутності заборгованості додав до заяви про скасування судового наказу квитанції про сплату послуг від 03.11.2025.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов до висновку про відмову у її задоволенні з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012, у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено не лише про оспорення наказу, а й про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти заявлених вимог. Самі докази можуть бути подані суду при розгляді заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, сама по собі заява про скасування судового наказу не є достатньою підставою для скасування судового наказу, а повинна містити обґрунтовані обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Разом з цим, такі обставини мають існувати до видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О. видано судовий наказ у справі №345/5512/25 (провадження № 2-н/345/1417/2025), яким наказав стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.01.2024 до 30.09.2025 в сумі 1 226,50 грн. та судового збору у розмірі 242,24 грн. (а.с. 12).

07.10.2025 копія судового наказу, заява стягувача з додатками надіслана засобами поштового зв`язку заявнику (а.с. 13).

В матеріалах справи відсутні відомості про дату отримання заявником копії судового наказу.

Таким чином, судовий наказ за положеннями ст. 172 ЦПК України не набрав законної сили.

Відповідно до доданих заявником до заяви про скасування судового наказу копій квитанцій АТ «ПУМБ, 03.11.2025 заявник сплатив двома платежами на користь стягувача грошові кошти у розмірі 1226,50 грн. та 242,24 грн. відповідно за реквізитами, що зазначені у судовому наказі із вказівкою у призначенні платежів на номер справи 345/5512/25.

Сплачена заявником сума покриває у повному обсязі стягнуту судовим наказом заборгованість у повному обсязі, а також понесені стягувачем витрати на сплату судового збору.

Проте наведені заявником обставини відсутності у нього заборгованості настали після того, як судовий наказ вже було видано і отримано заявником, що суд розцінює як сплату заборгованості та виконання судового наказу.

Судовий наказ є одним з видів судового рішення (п. 4 ч. 1 ст. 258 ЦПК України).

Згідно з ч.3,4 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Таким чином, добровільна сплата суми заборгованості за виданим судовим наказом є не підставою для скасування судового наказу, а обставиною, за якою судовий наказ не буде направлено стягувачем для примусового виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, у скасуванні судового наказу необхідно відмовити.

Разом з цим заявнику роз`яснюється, що ним сплачено у повному обсязі заборгованість за вимогами судового наказу, тому судовий наказ в цій частині не може бути скерований до примусового виконання стягувачем.

Ухвала суду про відмову у скасуванні судового наказу оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №447/4197/23.

Керуючись ст. 258,260 ЦПК України,-

постановив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу в справі №345/5512/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя