Провадження № 2/742/1710/25
Єдиний унікальний № 753/4620/25
РІШЕННЯ
07 листопада 2025 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Свої вимоги аргументує тим, що 10.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем (позичальником) було укладено кредитний договір №872906443, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено договір факторингу №МВ ТП/2, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №872906443 від 10.08.2024 року.
Умовами договору факторингу укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» не визначено передання майбутньої грошової вимоги за вказаним кредитним договором.
12 вересня 2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з відзивом на позовну заяву та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, при цьому зазначає, що відповідно до п.11.1 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. П.7.3 Договору передбачено, що кінцева дата повернення (виплати) кредиту 09.09.2029. Відповідача було письмово повідомлено про дострокове розірвання договору 27.12.2024 та подальшого зупинення з вказаної дати нарахування відсотків, що відображено у доданих до позову розрахунках заборгованості. При нарахуванні процентів за користування кредитом, тобто від дати видачі траншу до 29.08.2024 (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою 1,00 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 365 відсотків річних.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 30.06.2025 року призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 09 год 00 хв 09 вересня 2025 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год 00 хв 10 жовтня 2025.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, але в своєму відзиві на позовну заяву не визнають позовні вимоги та просять відмовити в їх задоволенні.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV.Фактичні обставини встановлені судом.
10 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з заявкою на отримання грошових коштів у кредит на картку № НОМЕР_1 (а.с.16)
Відповідно до п.7.3 договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту 09.09.2029 (а.с.19-29).
01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено договір факторингу №МВ-ТП/2 від 01 жовтня 2024, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі прав вимоги(а.с.9-11)
07 жовтня 2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги, в якому останнього повідомлено, що право вимоги погашення заборгованості за договором №872906443 від 10.08.2024, з 01.10.2024 перейшло та належить ТОВ «Таліон Плюс»(а.с.35)
V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Судом встановлено, що 10.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало йому кредит, а відповідач отримав кредит та зобов`язався його повернути відповідно до умов договору.
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 5266(а.с.18).
Відповідно до п.7.3 договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту 09.09.2029 .
Відповідно до п.11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 ( п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання , що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання.
Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору.
Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свого обов`язку за за кредитним договором №872906443 від 10.08.2024.
Доказів на спростування факту отримання коштів та користування наданими кредитними коштами відповідачем суду надано не було.
Щодо укладення договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».
Відповідно до п.2.2 договору факторингу від 01.10.2024 року фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника.
Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п.4.1 договору).
Відповідно до пункту 1.3 договору факторингу, правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони).
Вказаний договір факторингу підтверджує належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».
Враховуючи, що відповідач не надав суду належних доказів, які б свідчили про недійсність переданих фактору вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.
Щодо суті позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доводи скаржника про те, що нарахування процентів відбулось поза межами строку кредитування не заслуговує на увагу з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Договором кредитної лінії №872906443 від 10.08.2024 року сторони погодили та встановили порядок погашення кредиту та сплати процентів.
Пунктом 7.1 договору сторони дійшли згоди, що на момент укладення договору рекомендована(не обов`язкова) дата дострокового повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 29.08.2024 року, а саме протягом 19 (дев`ятнадцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Згідно п.7.2 договору основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом тридцяти календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2, або п.9.1.1.7, або п.9.2.1.5 договору.
Відповідно до пункту 7.3 договору кінцева дата повернення Кредиту 09.09.2029.
Пунктом 7.4 договору визначено, що проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно правил цього договору (пункт 7.4.1); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за щоденно (пункт 7.4.2).
Відповідно до п.11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 ( п`яти) років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання , що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання.
Тобто, сторони кредитного договору встановили, що термін повернення кредиту повинен бути не пізніше тридцяти календарних днів після настання обставин, які визначені пунктами 7.2.1-7.2.2. договору. Враховуючи умови кредитного договору, строк повернення кредиту збігається із строком дії договору, який визначено п.11.1 кредитного договору, тому доводи в цій частині є необґрунтованими та спростовуються умовами кредитного договору.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку , що позивачем нараховані проценти за користування кредитними коштами правомірно в межех строку кредитування.
Висновок суду за результатами розгляду справи.
VІ.Розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до договору про надання правничої допомоги №5 від 02 грудня 2025, додаткової угоди №4 від 30.12.2024 до Договору про надання правничої допомоги №5 від 02 грудня 2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Адвокатське бюро «Ліга Юридичних Технологій та Інновацій» уклали договір відповідно до якого останній зобов`язався надати правову допомогу при зверненні до суду та розгляді в суді цивільної справи(а.с.37-42)
Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №5 від 02 грудня 2024, Адвокатське бюро «Ліга Юридичних Технологій та Інновацій» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» послуги з надання правової допомоги, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин, формування доказів; аналіз судової практики, надання юридичних консультацій 4 год, вартістю 1000 грн, підготовка та надання повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) -2 години, вартістю 500 грн, підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копій та доданих до неї документів до суду 10 годин, вартістю 3500 грн. Всього 5000 грн (а.с.43)
Згідно з платіжної інструкції кредитового переказу коштів №904 від 30.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перерахувало АО «Люті» 5000 грн в рахунок оплати за надання правової допомоги згідно з договору №5 від 02.12.2024 та додаткової угоди №4 від 30.12.2024 у справі про стягнення заборгованості за кредитом(а.с.43)
Відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Судом встановлено, що сума витрат на правову допомогу становить 5000 грн. Враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи, суд вважає, що розумний розмір витрат на правову допомогу становитиме 5000 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО