Справа № 346/4684/25
Провадження № 2/346/2618/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О. П.

з участю: секретаря Ковалюк А. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Потятинника Ю. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді вказаного суду Калинюка Олександра Петровича в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування Державного акту на право власності (приватизації) на земельну ділянку та скасування договору дарування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року в даній справі відкрито загальне позовне провадження.

10.11.2025 року відповідач подав заяву про відвід судді Калинюка О. П., зазначивши в ній, що суддя Калинюк О. П. як слідчий суддя розглядав його скаргу на бездіяльність та дії дізнавача - уповноваженої особа здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, інспектора сектору реагування патрульної поліції Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції Левицької Лілії Сергіївни, та на бездіяльність прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області Семенюка Романа Васильовича у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2024 року за № 0000055. Дане кримінальне провадження стосується обставин, щодо яких заявлені позовні вимоги в даній цивільній справі. Крім того, цей суддя брав участь як слідчий суддя у розгляді інших клопотань в межах вказаного кримінального провадження.

Тому позивач вважає, що суддя Калинюк О. П. не може брати участь у розгляді даної цивільної справи, оскільки він здійснював функції контролю слідчого судді у згаданому кримінальному провадженні та подальший розгляд справи цим суддею може свідчити про його зацікавленість або упередженість. Тому позивач заявив про відвід цього судді.

В судовому засіданні позивач підтримав подану заяву з викладених у ній мотивів., вказавши, що копію ухвали, постановленої за наслідком розгляду його скарги в межах зазначеного кримінального провадження (справа № 346/1660/24), він отримав лише 04.11.2025 року.

Представник відповідача, адвокат Потятинник Юрій Романович в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаної заяви, вказавши, що вона є необґрунтованою.

Вивчивши подану заяву про відвід судді, вислухавши сторін (їх представників) перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках,коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частинами 1-3 ст. 40 вказаного Кодексу питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до,так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак, вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в якому зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Судом встановлено, що суддя Калинюк О. П. брав участь як слідчий суддя в межах вищевказаного кримінального провадження, а саме постановляв ухвали про надання тимчасового доступу до речей і документів протягом 2024 2025 років ( 08.04., 22.05., 19.06., 24.06., 01.07., 15.07., 25.10. 2024 року та 10.02.2025 року), а також 23.10.2025 року постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження за поданою 23.10.2025 року скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на бездіяльність та дії дізнавача - уповноваженої особа здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків інспектора сектору реагування патрульної поліції Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції Левицької Лілії Сергіївни, та на бездіяльність прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області Семенюка Романа Васильовича у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2024 року за № 0000055 (справа № 346/1660/24).

Судом встановлено, що позивач отримав копію ухвали, якою відмовлено у відкритті провадження за вищевказаною скаргою, лише 04.11.2025 року, і саме у зв`язку із даним рішенням позивач стверджує про сумніви щодо неупередженості суду в складі головуючого судді Калинюка О.П. в даній цивільній справі.

Крім того, в суду відсутні відомості щодо дати отримання позивачем ухвали про відкриття провадження у даній цивільній справі, однак, суд зауважує, що станом на 10.11.2025 р. підготовче провадження в даній справі не завершене.

Тому суд вважає, що вказану заяву позивачем подано в строк, визначений законом.

Щодо суті вирішення заяви, то суд зазначає, що фактичні обставини вказаного кримінального провадження стосуються підроблення офіційних документів, а саме актів встановлення і узгодження меж земельних ділянок, використання таких документів, що стосуються земельної ділянки з кадастровим номером: 170050026, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель (споруд), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому суддя Калинюк О. П. неодноразово вивчав матеріали згаданого кримінального провадження, документи в якому стосуються змісту позовних вимог, що може викликати в учасників даної цивільної справи обгрунтований сумнів щодо неупередженості судді при вирішенні цього цивільно-правового спору.

Тому заяву позивача про відвід судді Калинюка О.П. слід задовольнити.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 33, 36-40, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву задовольнити.

Відвести суддю Калинюка Олександра Петровича від розгляду цивільної справи № 346/4684/25 (провадження № 2/346/2618/25) за позовом ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , про визнання недійсним рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 25.10.2005 року № 1976, скасування Державного акту серії «ЯД» № 871890, виданого 16.11.2006 року), на право власності (приватизації) земельної ділянки з планом меж земельної ділянки з кадастровим номером: 170050026, площею 0, 0502 га., скасування договору дарування земельної ділянки № 929 від 28.10.2013 року.

Справу передати до канцелярії Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Калинюк О. П.