Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1144/25 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 289/1144/25 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Маланюка Назарія Юрійовича, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Маланюк Назарій Юрійович, до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Шклярук Юлії Леонідівни, на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 4 липня 2025 року, постановлену під головуванням судді Кириленка О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати на свою користь з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль MAZDA CX-5, 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

На обґрунтування позову зазначив, що 6 квітня 2022 року набув у власність вказаний автомобіль. 26 жовтня 2022 року він видав на ім`я ОСОБА_3 довіреність на право розпорядження цим транспортним засобом, строком до 26 листопада 2022 року. Після закінчення строку дії довіреності ОСОБА_3 не повернув йому вказаний автомобіль та 1 грудня 2022 року уклав від його імені договір комісії з ТОВ Прогрес Автотрейд Київ, предметом якого був спірний автомобіль.

9 грудня 2022 року на підставі договору комісії право власності на автомобіль МAZDA CX-5, 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , було зареєстроване за ОСОБА_4 .

У подальшому, 26 грудня 2023 року, автомобіль було відчужено ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, позивач стверджує, що зазначений транспортний засіб вибув з володіння поза його волею та у подальшому був незаконно відчужений на користь позивача.

Враховуючи вищезазначене, просив задовольнити позов.

3 липня 2025 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль MAZDA CX-5, 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_1 та заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо переміщення даного транспортного засобу за межі митної території України.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 4 липня 2025 року заяву задоволено.

Накладено арешт на автомобіль MAZDA CX-5, 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , із забороною його відчуження.

Також заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо переміщення вказаного транспортного засобу за межі митної території України.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Шклярук Ю.Л., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не пересвідчився у тому, чи дійсно між сторонами існує спір з приводу вказаного транспортного засобу.

Наголошує на тому, що відповідач не перебував у жодних правовідносинах із позивачем, а придбав цей автомобіль на підставі цивільно-правової угоди, укладеної відповідно до норм законодавства.

Також вказує, що позивач долучив до матеріалів справи інформацію, яка свідчить про те, що він звертався до органів поліції з приводу незаконного, як він вважає, заволодіння цим транспортним засобом іншими особами. Проте суду не надано доказів щодо того, на якій стадії перебуває дане кримінальне провадження, та що воно стосується саме відповідача.

Звертає увагу на те, що зазначені у позові договір комісії та договір купівлі-продажу автомобіля не оспорюються, а відповідач є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу.

Також вказує, що вжитий судом вид забезпечення позову порушує права відповідача та членів його сім`ї.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких критеріїв: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на спірний автомобіль та заборона будь-яким особам вчиняти дії щодо переміщення цього транспортного засобу за межі митної території України не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуватиме у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним та вчиняти дії щодо переміщення за межі митної території України. При цьому, такі обмеження мають тимчасовий характер.

Між сторонами виник майновий спір. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане рухоме майно та забороною вчиняти дії щодо його переміщення за межі України, оскільки такі види забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та забезпечать ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.

Позовна заява містить відповідне обгрунтування заявлених вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги, суд встановить під час ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шклярук Юлії Леонідівни, залишити без задоволення, а ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 4 липня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 листопада 2025 року.