Провадження № 2/369/9785/25
У Х В А Л А
11 листопада 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -
в с т а н о в и л а:
представник позивача адвокат Василенко Н.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , завернулась до суду з позовом, згідно якого просить визнати недійсним заповіт від 21.11.2014 року, складений ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного територіального округу Київської області Фетодотовою О.В. за реєстровим № 5933, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24.03.2023 року за реєстровим № 476 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області та надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/25 частин житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.
Разом із позовною заявою представник позивача подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на належні на праві власності ОСОБА_2 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належних на праві власності ОСОБА_2 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки площею 1,98 га, розташованої на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2006 року за реєстровим № 2-1317, яка до цього відповідно до рішення Виконкому Забірської сільської Ради народних депутатів від 23.08.2001 № 24 була передана у власність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та належала їй на підставі Державного акту від 23.12.2002 № 169.
В обґрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області позов до ОСОБА_2 про визнання недійним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В своїй позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним заповіт від 21.11.2014 року, складений ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного територіального округу Київської області Фетодотовою О.В. за реєстровим № 5933, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 24.03.2023 року за реєстровим № 476 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. на ім`я ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області та надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/25 частин житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем було додано до позовної заяви роздруківку інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої саме за відповідачем на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстроване право власності на 7/25 частин житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813. Також до позовної заяви додано копію свідоцтва про право власності на спадщину за законом, згідно з яким померлому ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 1,98 га, розташована на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вважає, що оскільки право власності на майно наразі зареєстровано саме за відповідачем, це дає їй змогу відчужити цю нерухомість без відома позивача та суду, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулась до суду. Крім того, відповідач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом, тому має можливість оформити право власності та зареєструвати його на своє ім`я і на належну померлому земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області та надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Просить заборонити будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі щодо цієї земельної ділянки, щоб не дати відповідачу можливості оформити та зареєструвати право власності на неї та відчужити цю нерухомість без відома позивача та суду, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду. При цьому, таке забезпечення позову не порушуватиме прав інших осіб та буде гарантувати у майбутньому забезпечення прав позивача на спірні 7/25 частин житлового будинку та вказану земельну ділянку у разі задоволення її позову.
Згідно п.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).
Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані письмові документи, вважає, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 24.03.2023 року та зареєстрованого реєстрі за № 476 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О.
Враховуючи, що відчуження спірної частини будинку може призвести до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, з урахуванням обставин, на які посилається позивач, приймаючи до уваги те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та направлені на захист прав позивача, суд вважає можливим вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо вимог про застосування заходів забезпечення позову щодо земельної ділянки площею 1,98 га, розташованої на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області, суд вказує таке.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, за рахунок якого пропонується забезпечити позов, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.
Представником позивача суду надані докази, які підтверджують, що померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом належала на праві власності земельна ділянка площею 1,98 га, розташована на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
А тому суд частково задовольняє заяву в цій частині та накладає арешт на земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2006 року за реєстровим № 2-1317, яка до цього відповідно до рішення Виконкому Забірської сільської Ради народних депутатів від 23.08.2001 № 24 була передана у власність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та належала їй на підставі Державного акту від 23.12.2002 № 169 (опис меж земельної ділянки: від ОСОБА_5 , від ОСОБА_6 , від В до ОСОБА_7 , від Г до Л землі колективного власності, від Д до А землі ВАТ «Забір`я»).
При цьому суд не вважає за доцільне вживати такий захід забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належних на праві власності ОСОБА_2 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, та спірної земельної ділянки, оскільки арешт як заборона на право розпоряджатися майном, включає і обмеження на розпорядження таким майном, та, відповідно, виключає можливість державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії по відношенню до вказаного майна.
Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у справі 567/459/23 від 24 липня 2024 року, згідно з яким при накладенні арешту на майно вжиття додаткових заходів забезпечення, направлених на обмеження розпорядження таким майном, не є необхідним.
З огляду на викладене, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя
п о с т а н о в и л а:
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Накласти арешт на 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 14258813, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності, та земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Забірської сільської ради Фастівського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.05.2006 року за реєстровим № 2-1317, яка до цього відповідно до рішення Виконкому Забірської сільської Ради народних депутатів від 23.08.2001 № 24 була передана у власність померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та належала їй на підставі Державного акту від 23.12.2002 № 169 (опис меж земельної ділянки: від ОСОБА_5 , від ОСОБА_6 , від ОСОБА_8 , від Г до Л землі колективного власності, від Д до А землі ВАТ «Забір`я») до набрання законної сили рішення суду по даній справі.
В решті заяви про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя - Лапченко О.М.