ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9187/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника позивача - адвоката Верещак І.Т., представника відповідача - адвоката Костіної Н.М., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року адвокат Верещак Ірина Тарасівна в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 9 955,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2024 року, справу передано на розгляд судді Якусику О.В.

26 серпня 2025 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по внескам на обслуговування будинку та прибудинкової території у період з 31 січня 2022 року по 31 липня 2025 року у розмірі 9271,25 грн, інфляційні втрати у розмірі 1759,79 грн, 3% річних у розмірі 459,50 грн, а всього разом 11490, 54 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/12876/25 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 07 жовтня 2025 року.

07 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 07 листопада 2025 року.

20 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костіна Н.М. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на недоведеність до відповідача рішення загальних зборів про зміну тарифу.

Окрім того, відповідач зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року введено мораторій на нарахуванням відсотків та інфляційних втрат, а отже у період з 24.02.2022 по 30.12.2023 нарахування інфляційних втрат та 3% річних є незаконними. А також зазначає, що позивач не надав доказів звернення до відповідача з вимогою про виконання зобов`язання, а тому не довів порушення такого зобов`язання.

Також у своєму відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на адвоката, оскільки адвокатом не надано детальний опис робіт.

27 жовтня 2025 року представник позивача - адвоката Верещак І.Т. у поданому клопотанні заявила, що не підтримує позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у зв`язку зі сплатою відповідачем основного боргу в розмірі 9 271,25 грн. та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» інфляційні втрати в розмірі 1 759,79 грн, 3% річних у розмірі 459,50 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

У судовому засіданні сторони надали свої пояснення по суті спору, позивач підтримала позовні вимоги з урахуванням клопотання, поданого 27 жовтня 2025 року, та просила їх задовольнити, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а також просила застосувати позовну давність до заявлених вимог.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року закрито провадження у справі в частині стягнення з ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 9 271,25 грн.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до положень статті 4 вказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням.

Як слідує з матеріалів справи, 11 листопада 2019 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Дніпровська набережна 19А», яке здійснює утримання будинку АДРЕСА_2 .

Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Дніпровська набережна 19А», оформлених протоколом № 1 від 15 січня 2020 року, затверджено щомісячний внесок співвласників на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,70 грн, за умови оплати до 20 числа місяця, що настає, та 7,50 грн при оплаті після 20 числа місяця з кожного квадратного метру площі нерухомого майна, що є у співвласника будинку, який сплачується не пізніше останнього числа місяця, за який проводиться оплата.

Рішенням загальних зборів членів ОСББ «Дніпровська набережна 19А», оформлених протоколом від 17 березня 2021 року, затверджено щомісячний внесок співвласників на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 6,70 грн , за умови оплати до 20 числа місяця що настає та 7,50 грн при оплаті після 20 числа місяця з кожного квадратного метру площі нерухомого майна, що є у співвласника будинку, який сплачується не пізніше останнього числа місяця, за який проводиться оплата.

24 вересня 2025 року, тобто після звернення позивача з позовом у цій справі, відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 9300,00 грн, що підтверджується наданою відповідачем платіжною інструкцією № 0.0..1 з призначенням платежу - «послуги утримання будинку за адресу АДРЕСА_3 від ОСОБА_2 ».

Таким чином, на момент ухвалення рішення у цій справі, спір в частині вимог про стягнення 9 271,25 грн основного боргу відсутній.

Вирішуючи спір в іншій частині позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Як слідує зі змісту позовних вимог, у зв`язку із несвоєчасною сплатою відповідачем внесків на утримання будинку, позивачем нараховані за період з 01 січня 2024 року по 31 липня 2025 року інфляційні втрати в розмірі 1 759,79 грн та 3% річних в розмірі 459,50 грн.

Вирішуючи ці вимоги та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд виходить з того, що розмір інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих щодо кожного періодичного (щомісячного) платежу і за час прострочення сплати цього періодичного платежу, є більшим ніж той, що визначений позивачем. Оскільки згідно з вимогами статей 13, 264 ЦПК України суд не наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, втрати від інфляції та 3% річних підлягають стягненню з відповідача у визначеному позивачем розмірі, а саме інфляційні втрати у розмірі 1759,79 грн та 3% річних у розмірі 459,50 грн.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 13 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», статті 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» відповідач зобов`язаний регулярно, щомісяця оплачувати житлово комунальні послуги.

Відповідно пункту 7 частини третьої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду № 211/3347/18 від 25 березня 2020 року та № 201/9729/18 від 22 січня 2020 року.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано.

Відповідачем порушено зобов`язання співвласника нести витрати на утримання майна, права об`єднання та вимоги Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статут Об`єднання, що унеможливлює належним чином утримувати будинок та проводити реконструкції, реставрації, поточний і капітальний ремонт, технічно переоснащувати спільне майно об`єднання.

Твердження відповідача, що до його відома не було доведено розмір тарифу суд відхиляє, з огляду на те, що відповідач періодично сплачував внески у розмірі, затвердженому загальними зборами ОСББ, а отже був про них обізнаний.

Посилання відповідача на те, що позивач не звертався до нього з вимогою про сплату заборгованості до моменту звернення з вказаним позовом суд вважає безпідставними з огляду на відсутність обов`язкового досудового порядку вирішення цього спору та положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, яку необхідно розуміти так, що право на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, а встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає, що відповідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції на дату звернення з позовом) у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу за період з січня 2022 року по 31 липня 2025 року, позовна давність за такими вимогами станом на червень 2025 року не закінчилася.

Зазначене відповідає висновкам щодо продовження строку позовної давності, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 337/1294/23, від 08 серпня 2024 року у cправі № 921/612/23.

Суд також вважає необґрунтованими заперечення відповідача щодо відсутності підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат з огляду на постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року, якою введено мораторій на нарахуванням відсотків та інфляційних втрат у період з 24 лютого 2022 року по 30 грудня 2023 року, оскільки згідно з розрахунком позивача він нараховує вказані суми за період з 01 січня 2024 року по 31 липня 2025 року, тобто у період з якого дія мораторію була скасована.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 759,79 грн та 3% річних в розмірі 459,50 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, серед яких і витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, як визначено частиною третьою статті 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач 25 жовтня 2025 року подав таку заяву.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду

Частиною третьою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що 10 червня 2025 року між ОСББ «Дніпровська набережна 19А» та адвокатом Верещак Іриною Тарасівною було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 06/25.

11 червня 2025 року ОСББ «Дніпровська набережна 19А» та адвокат Верещак І.Т. уклали додаткову угоду № 47 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 06/25, відповідно до п. 1 якої виконавець бере на себе зобов`язання надати усіма законними методами та способами правову (правничу) допомогу клієнту у стягненні на користь останнього заборгованість з власників квартири АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_1 .

Пунктом 5 додаткової угоди сторони погодили винагороду адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Сторони підписали акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 47 відповідно до якого, адвокатом витрачено 5 годин роботи на складання таблиці розрахунку боргу по сплаті внесків затверджених рішеннями загальних зборів ОСББ «Дніпровська набережна 19А» по квартирі АДРЕСА_1 ; складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Дніпровська набережна 19А»; друк копій документів та посвідчення копій доданих до заяви документів; подача документів до Дарницького районного суду міста Києва.

Згідно з копією платіжної інструкції № 1605 від 12 червня 2025 року, ОСББ «Дніпровська набережна 19А» перерахувала на користь адвоката Верещак І.Т. 5000 грн з призначенням платежу - оплата згідно акту здачі-приймання робіт № 47 від 12.06.2025.

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, який відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності. у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 77, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» інфляційні втрати в розмірі 1759 (одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 79 копійок, 3% річних в розмірі 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпровська набережна 19А» (, адреса: 02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 19А).

Відповідач: ОСОБА_1 (дата народження не відома, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 листопада 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК