РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року

м. Рівне

Справа № 568/1933/24

Провадження № 22-ц/4815/1318/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В.

секретар судового засідання - Маринич В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бернацького Павла Васильовича на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2025 року, ухвалене в м. Радивилів Рівненської області у складі судді Делалової О. М., повний текст рішення складено 07.07.2025 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0096; площа 0,0534 га; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та просив визнати за ним право власності на 1/8 частину цієї земельної ділянки. О бґрунтовуючи вимоги, вказував, що він набув права власності на 1/8 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.04.2005р.. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0534 га., яка відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку належить на праві спільної сумісної власності 4 особам: ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. З підстав, визначених нормами статей 372, 377, 1225 ЦК України та статей 89,120 ЗК України, просить визначити його частку у праві власності на земельну ділянку, яка відповідає його частці у праві власності на будинок, а саме на 1/8 частину.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бернацький П. В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 року у справі № 689/26/17 зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Отже, за відсутності угоди між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою, розмір частки співвласника на земельну ділянку визначається, виходячи з розміру його частки у будинку, який розташований на цій земельній ділянці, тому розмір частки позивача у праві власності на землю складає 1/8. Вищевказані обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції має бути скасоване та ухвалене нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що у лютому 2021 року одна із співвласників земельної ділянки ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер: :01:004:0096; площа 0,0534 га; за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Радивилівського районного суду від 18.05.2021р. у справі №568/1536/20 визначено частку співвласника ОСОБА_4 у розмірі частини. Вказаним рішенням суду встановлено, що у співвласників не було домовленості щодо поділу спільної сумісної власності, а тому частки кожного є рівними по .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Судом встановлено: житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/8 частці, ОСОБА_4 5/8 часток.

Вказане будинковолодіння розтановане на земельній ділянці загальною площею 0,0534 га, кадастровий номер: :01:004:0096; цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку. Відповідно до Державного акту на право власності вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , позивачу ОСОБА_1 , відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склала заповіт, яким належних їй 5/8 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 із відповідною частиною земельної ділянки загальною площею 0,0534 га за цією ж адресою заповіла ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

На даний час співвласникам домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/8 частці, ОСОБА_2 6/8 часток.

Після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_2 успадкування за заповітом належну спадкодавцю частину будинку.

Приватним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва на право власності на частину земельної ділянки на якій розташоване спадкове майно, оскільки частка померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку не була визначена.

ОСОБА_2 у лютому 2021 року подала до суду позов про визначення права власності на частку померлої ОСОБА_4 у земельній ділянці за кадастровим номером :01:004:0096, яка перебувала у спільній сумісній власності.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 18.05.2021р. у справі №568/1536/20 визначено частку померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку у розмірі частину. Суд виходив з того, що між сторонами досягнута домовленість щодо поділу спільної сумісної власності у виді спірної земельної ділянки в рівних частках між усіма співвласниками, тобто по частці кожному. Рішення суду у справі №568/1536/20 набрало законної сили та обов`язкове для виконання.

Позивач ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи №568/1536/20 в якості відповідача. Позов ОСОБА_2 визнав, просив позов задовольнити.

У даній справі ОСОБА_1 звернувся з позовом про поділ земельної ділянки кадастровий номер: :01:004:0096; площа 0,0534 га; за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/8 частину цієї земельної ділянки.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали, просили його задовольнити. Тобто, співвласники земельної ділянки не заперечують укласти домовленість між собою про визначення інших часток у спільній частковій власності, ніж тих часток, що були встановлені за їх домовленістю при розгляді судом справи №568/1536/20.

За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Порядок виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності регулюється ст.. 364 ЦК України. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Суд першої інстанції вірно вказав, що спірна земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності, згідно добровільної домовленості між співвласниками, розмір часток визначено по за спадкодавцем ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Власники нерухомого майна вправі відчужити (продати, подарувати) свою частку, укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, у письмовій формі, який має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач у своїй позовній заяві не навів доказів, що його права, свободи чи законні інтереси порушені відповідачами і виникла необхідність їх захисту у судовому порядку.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У апеляційній скарзі не наведено жодного аргументи, який би спростовував висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бернацького Павла Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Боймиструк С. В.