Номер провадження 2/599/642/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2025 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорної В.Г. за участю секретаря судового засідання Грицай О. П., розглянувши в м. Зборові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кошельок" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту в сумі 20869.80 грн, судових витрат у розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн, посилаючись на те, 20 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" укладено договір № -622695 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування». Правил надання позики на. умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача, за Договором № -622695 від 20 лютого 2022 pоку, утворилась заборгованість в сумі 20869.80 грн, яку позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи.

29 серпня 2025 відкрито провадження у справі та постановлено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 09.00 год 19 вересня 2025 року, однак, судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача на 09.00 год 10 жовтня 2025 року.

Відповідач у судове засідання 03 листопада 2025 року повторно не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що, 20 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" укладено договір № -622695 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено , що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі Правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змістом. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волі сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На виконання зазначених вимог, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор - 1818 -, для підписання кредитного договору № -622695 від 20 лютого 2022 року, шляхом направлення йому на номер телефону НОМЕР_1 (вказаного відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Відповідно до вище наведено, обґрунтованим є висновок, що без отримання SMS повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та ОСОБА_1 не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачеві. (даний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19)

Відповідно до умов Кредитного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 7000,00 грн ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 14 днів, (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1 графіку розрахунків); - Дисконтна відсоткова ставка, становить 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків).

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті, як банківська картка, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № -622695 від 20 лютого 2022 року.

На підтвердження факту видачі кредиту, позивач додав до позовної заяви документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів: копію платіжного доручення, та копію довідки-повідомлення про перерахування коштів від фінансоворозрахункової установи.

ОСОБА_1 підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів (розділ 7 Паспорту кредиту).

Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК Укоаїни, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8.

Правомірність застосування відкладальної обставини унормовано частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України, а саме: особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 06.03.2022 року до 03.06.2022 року, за ставкою 2,2% на добу.

На момент звернення в суд у позичальника виникла заборгованість за договором № -622695 від 20 лютого 2022 року по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою в розмірі 20869,80 грн, яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту: 7000,00 грн; - заборгованості за відсотками за користування позикою: 13869,80 грн.

З боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідомо порушення зобов`язання визначеного в кредитному договорі, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановленні Кредитним договором та законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530, ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якщо зобов`язання встановиться строк термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужим грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошима коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Чостиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України)

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав взяті на себе зобов`язання перед позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», а тому прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422.40 грн сплаченого судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок", (, юридична адреса: 08135, с.Чайки, вул.Антоновича,8А, Київської області Києво-Святошинського району) заборгованість у розмірі - 20869.80 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок", (, юридична адреса: 08135, с.Чайки, вул.Антоновича,8А, Київської області Києво-Святошинського району) суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Зборівський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 06 листопада 2025 року.

Суддя Зборівського

районного суду В.Г. Чорна