Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2729/25
Провадження № 2/553/1333/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

секретаря судового засідання Чоповди А.В.,

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

У С Т А Н О В И В:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 06.07.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладений договір позики № 2981732.

14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2981732.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком становить 24465,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 14 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 40,60 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 7000,00 грн., комісія за надання позики 3424,40 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики № 2981732 на загальну суму 24 465,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 27.07.2025 позовна заява залишена без руху, встановлений позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Заявою від 31.07.2025 недоліки позовної заяви усунуті представником позивача.

31.07.2025 представником позивача до суду подане клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 01.08.2025 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене у справі судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приват Банк».

23.09.2025 представником відповідачки адвокатом Мотальовою-Кравець В.Ю. поданий відзив на позовну заяву. У відзиві представниця відповідачки заперечила проти позовних вимог, посилаючись на неправомірність нарахованих відсотків за кредитним договором після спливу визначеного договором строку кредитування у розмірі 7000,00 грн. Також зазначає, що позивачем не надані належні та допустимі докази, які б підтверджували, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики, а на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14.01.2021. Тому представниця відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

26.09.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Щодо договору позики, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», представник позивача зазначив, що вказаний договір укладений в електронній формі. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення договору, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отримання коштів боржником підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк», наданим на виконання ухвали суду. При підписанні договором позивач погодився з умовами нарахування відсотків. Договір факторингу був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, дія вказаного договору була продовжена до 14.06.2025, а тому перехід права вимоги є правомірним.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив заявив клопотання, у якому просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Мотальова-Кравець В.Ю., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. У відзиві на позовну заяву представниця відповідачки просила розглядати справу без участі відповідачки та її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 06.07.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, укладений договір позики № 2981732, відповідно до умов якого, відповідачці надані грошові кошти у розмірі 14000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

Відповідно до п. 2.2. договору строк позики/строк договору становить 30 днів.

За умовами пункту 2.4 договору, комісія за надання позики 24,46% (фіксована) від суми наданої позики, що в грошовому виразі складає 3424,40 грн.

Дата надання позики 06.07.2024, дата повернення позики 04.08.2024 (а.с.6-10).

Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 17.08.2025 № 20.1.0.0.0/7-250811/81724-БТ, наданою на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (ІВАN НОМЕР_2 ), на яку здійснено переказ коштів 06.07.2024 в сумі 14000,00 грн. (а.с. 59).

14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов п.1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п.1.2 договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 9.1 договору факторингу, договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до 14 червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань (а.с. 98-101).

Додатковою угодою № 7 від 13.06.2022 до Договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/2021, сторони домовились викласти пункт 9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договорі автоматично пролонгується на кожний наступний рік.» (а.с. 102).

Додатковою угодою № 44 від 26.11.2024 до договору факторингу № 14/06/21, сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників № 37 та № 38 від 26.11.2024 (а.с. 16).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 37 від 26.11.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників № 37 від 26.11.2024, кількістю 4050 (а.с. 17).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №37 від 26.11.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2981732 (а.с. 18, 103).

Платіжною інструкцією № 551 від 29.11.2024 ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» здійснило оплату на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за відступлення права вимоги згідно Додаткової угоди № 44 від 26.11.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, на загальну суму 2266025,43 грн. (а.с. 104).

Згідно розрахунку, наданого ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», загальна сума заборгованості за договором позики № 2981732 від 26.11.2024 становить 24465,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 14 000,00 грн.; заборгованість за відсотками 40,60 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 7000,00 грн., комісія за надання позики 3424,40 грн. (а.с.19).

Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, на підставі договору факторингу ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за договором позики № 2981732.

При цьому суд не бере до уваги доводи представниці відповідачки про те, що на момент укладення договору факторингу №14/06/21 ще не виникло зобов`язання за договором позики № 2981732 від 06.07.2024, оскільки Додатковою угодою №7 від 13.06.2022 року строк дії договору факторингу №14/06/21 був продовжений, та погоджено сторонами його пролонгацію за відповідних умов.

При цьому, Додатковою угодою № 44 від 26.11.2024 до договору факторингу № 14/06/21, сторонами була погоджена загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024, а передача Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 здійснювалась відповідно до наданого позивачем Акту прийому-передачі.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію»(далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитних договорів шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.

Підписанням договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що договір позики підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позичальником та відповідачем не були би укладені.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Факт одержання відповідачкою кредитних коштів, підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 повністю чи частково виконала зобов`язання за укладеним договором позики.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки основної суми боргу за договором позики у розмірі 14 000,00 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки комісії за надання позики у розмірі 3424,40 грн., суд зазначає таке.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року текст статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» був викладений в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи договір позики від 06.07.2024, відповідачка ОСОБА_1 повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов договору позики, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодився з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту. Встановлення банком у договорі позики комісії не суперечить закону.

Відповідно до пунктів 2, 4 Договору позики від 06.07.2024 № 2981732, комісія за надання позики нараховується одноразово в дату надання позики та становить 3424,40 грн..

При цьому суд враховує, що заперечення щодо стягнення комісії відповідачкою до суду не надані.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення комісії за надання позики в розмірі 3424,40 грн. підлягають до задоволення.

Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблений висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Отже, позивач, відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Під час судового розгляду судом було встановлено, що відповідно до п.2 Договору позики № 2981732 від 06.07.2024, сторонами був визначений строк кредитування - 30 днів, до 04.08.2024.

Пунктом 6 Договору позики від 06.07.2024 № 2981732 встановлено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом кладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора. Кожного разу під час реалізації позичальником такого права.

Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України не надано суду доказів пролонгації строку кредитування та укладення відповідних додаткових угод між сторонами, тому погоджений сторонами строк кредитування за договором позики № 2981732 від 06.07.2024 становив 30 днів, з 06.07.2024 до 04.08.2024.

З Розрахунку заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором № 2981732 від 06.07.2024, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», здійснювало нарахування відповідачці процентів за користування позикою у період з 06.07.2024 по 04.08.2024 щоденно, у розмірі 0,01% від суми кредиту, на загальну суму 40,60 грн., а також здійснило нарахування процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 7000,00 грн. за період з 05.08.2024 по 14.08.2024. Тобто нарахування процентів здійснювалось як під час, так і після закінчення строку кредитування.

Отже, нараховані і період строку кредитування проценти у розмірі 40,60 грн. підлягають стягненню з відповідачки.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих відповідачці процентів за понадстрокове користування позикою в розмірі 7000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 та стягнення з останньої заборгованості за Договором позики № 2981732 від 06.07.2024 у розмірі 17465,00 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 14000,00 грн., суми заборгованості за відсотками 40,60 грн. та комісії за надання позики у розмірі 3424,40 грн.

Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1). Позовні вимоги задоволені на 71,4 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 161,99 грн. (3028,00 х 71,4%).

Керуючись ст. 1-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за договором позики № 2981732 від 06.07.2024 в розмірі 17465,00 грн. (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять грн. 00 коп.), з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 14000,00 грн., заборгованість за відсотками 40,60 грн., комісія за надання позики 3424,40 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судовий збір у розмірі 2 161,99 грн. (дві тисячі сто шістдесят одна грн. 99 коп.).

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд м.Полтави або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складене 14.11.2025

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. А. Ткачук