Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/414/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31.10.2025смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої- судді: Єгорової Н.І..,
при секретареві : Маковецькій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Агрофірма "Вісла" про розірвання договору оренди, скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,
03.10.2019 зазначену земельну ділянку позивачем було передано в оренду ТОВ "Агрофірма "Вісла", про що свідчить реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речовго права від 15.10.2019, індексний номер 49158553.
За умовами договору, а саме п.2.1 договір оренди діє до 31 грудня 2026, проте п.12.4 передбачено, що орендодавець після 01 грудня 2023 має право розірвати даний договір в одностороньому порядку, попередивши про свій намір орендаря за три місяці, але в будь-якому випадку орендар повертає дану земельну ділянку орендодавцю після завершення річного циклу вирощування продукції та збору врожаю.
05.09.2023 позивач направила на адресу орендаря проект угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки після завершення збирання врожаю на орендованих земельних ділянках, посилаючись на п.12.4 та проект акту прийому-передачі земельної ділянки.
Відповіді на пропозицію про розірвання договору оренди земельної ділянки позивач не отримала і вважає, що відповідач відмовився від добровільного виконання п.12.4 договору оренди земельної ділянки.
Позивач вважає, що відмова відповідача укласти договір про розірвання договору оренди є порушенням її права вільно володіти та користуватись своєю власністю.
Відповідно до ч 3, 4 ст.31 Закону "України "Про оренду землі" законодавець допускає розірвання договору в одностороньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами договору.
Проте, позивач зазначила, що ніякої додаткової угоди до договору оренди землі вона не укладала та не підписувала. З додатковою угодою вона ознайомилася лише після звернення до суду.
Вважає, дану додаткову угоду до договору оренди землі не укладеною та просить скасувати її державну реєстрацію.
Відповідач ТОВ "Агрофірма "Вісла" в судове засідання не з"явилися, відзив на позовну заяву не надали, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.12.4 даного договору- орендодавець після 01 грудня 2023 має право розірвати даний договір в одностороньому порядку, попередивши про свій намір орендаря за три місяці, але в будь-якому випадку орендар повертає дану земельну ділянку орендодавцю після завершення річного циклу вирощування продукції та збору врожаю.
Копія зазначеної угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки до позовної заяви долучена не була. Письмових доказів про отримання поштової кореспонденції ТОВ "Агрофірма "Вісла" також суду надано не було.
Однак, із-за відсутності копії даної Угоди, суд позбавлений можливості ознайомитися з умовами даного договору.
Відповіді на пропозицію розірвати договір оренди землі на умовах, запропонованих позивачем, відповідач не надав.
Позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.10.2019 на підставі п.12.4 Договору , оскільки закон не забороняє розірвання договірних відносин в одностороньому порядку.
Відповідно до ч 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч 1 ст.628 ЦК України).
Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов"язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За приписами ст.1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положенями ч1 ст.93 ЗК Укураїни, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч1,2 ст.651 ЦК України- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.31 Закону України "Про оренду землі"- договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в одностороньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Таким чином, умови, за наявності яких можливе розірвання договору в одностороньому порядку, мають бути чітко визначенеі договором про оренду земельної ділянки .
Сторони у договорі мають чітко визначити можливість розірвання договору в одностороньому порядку та механізм (процедуру) такого розірвання (шляхом підписання відповідної угоди, тощо).
Аналізуючи досліджений в судовому засіданні договір оренди землі, суд звертає увагу на те, що сторони не погоджували умови, порядок та механізм його односторонього розірвання.
За змістом розділу 12 Договору оренди -зміна умов договору і припинення його дії, вбачається,
що для розірвання договору потрібна згода орендаря(відповідача у справі), які останній має надати, що виключає можливість розірвання договору в одностороньому порядку.
Позивач розробила проект Угоди про розірвання договору та направила орендарю для підписання, очікуючи його згоду на запропоновану пропозицію. Тобто, без згоди орендаря , навіть в одностороньому порядку розірвати договір неможливо.
У правовому висновку Верховним Судом у постановах від 03.03.2021 у справі № 198/631/19, від 28 липня 2021 у справі № 198/278/20 висловлено, що свобода договору не є абсолютною та безмежною, оскільки при укладені договору, виборі контрагентів, визначені умов договору сторгони не можуть діяти всупереч положенням ЦК України та інших актів цивільного законодавства, враховуючи, що не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі відносини у випадках коли така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.
У частині 3 ст.19 Закону України "Про оренду землі" визначено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може біти меншим як 7 років.
Тобто, Закон не допускає строк дії договору менший ніж 7 років.
На момент розроблення позивачем проекту угоди про дострокове розірвання договору оренди землі, з дня укладення договору оренди землі мінімальний срок дії правочину, визначений законом, не минув.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для розірвання договору оренди землі від 03.10.2019 не має, а тому в задоволені даної позовної вимоги належить відмовити.
Щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі, судом встановлено наступне.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав державним реєстратором була здійснена державна реєстрація додаткової угоди до договору оренди землі від 01.03.2023.
Крім того, п.12.4 договору викладено в новій редакції- розірвання договору оренди землі в одностороньому порядку не допускається.
Позивач заперечує проти укладення даної додаткової угоди до договору оренди землі, зазначаючи в позовній заяві, що про дану угоду їй стало відомо лише після отримання витягу з Державного реєстру речових прав. Дану угоду не підписувала.
За клопотанням позивача та її представника, ухвалою суду від 15 квітня 2025 у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза щодо вирішення питання- чи виконувала підпис у додатковій угоді від 01.03.2023 ОСОБА_1 .
За клопотанням позивача та її представника, ухвалою суду від 17.01.2025 з метою призначення та проведення судово-почеркознавчої експертизи у відповідача був витребуваний оригінал спірної додаткової угоди від 01.03.2023 до договору оренди землі від 03.10.2019р.
Однак. ухвала суду.про витребування доказів у відповідача залишилася невиконаною.
У зв"язку з відсутністю оригіналу додаткової угоди від 01.03.2023 до договору оренди землі від 03.10.2019, експертиза у даній справі проведена не була, цивільна справа була повернута експертом без виконання.
Відповідно до ст.109 ЦПК України- у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з"ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнані.
Відповідач ухилився від надання суду оригіналу додаткової угоди від 01.03.2023 до договору оренди землі від 03.10.2019, та не надав відповіді про причини не надання витребуваного судом документу, який оспорювався, а тому суд, вважає доведеним факт не вчинення ОСОБА_1 підпису у даній угоді.
Крім того, суд звертає увагу, що додаткова угода зареєстрована саме після того, як позивач запропонувала розірвання договору оренди в одностороньому порядку. Додаткова угода містить зміни про неможливість розірвання угоди в одностороньому порядку та продовження дії договору без вчинення письмових договорів.
Відсутність наміру продовжувати договірні відносини з орендарем свідчить пропозиція орендодавця про розірвання договору оренди землі. Пропозиція орендодавця про розірвання договору оренди землі в одностороньому порядку суперечить змінам в додатковій угоді, в якій даний пункт був викладений в іншій редакції, яка забороняє розірвання договору в одностороньому порядку.
Дії позивача направлені на розірвання договору оренди землі свідчать про те, що вона не укладала додаткову угоду з відповідачем так як умови, викладені в додатковій угоді суперечать її наміру.
Відповідно до ч 1 ст.202 ЦК україни правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб"єктів цивільного права, що хзарактеризує внутрішнє суб"єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правох результатів.
У двостороньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети, породжуючи правовий наслідок. Правочин- це завжди дії незалежних та рівноправних суб"єктівв цивільного права.
Згідно ч 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кілької документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами).
Підпис є невід"ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов"язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов"язки за таким правочином особою не набуті, в правовідносини за ним- не виникли.
Відповідно до ч 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Позивач заперечує факт підписання нею додаткової угоди від 01.03.2023, а відповідач ухилився від проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи, дії позивача свідчать про відсутність у неї наміру підписувати додаткову угоду, а тому на думку суду, спірна додаткова угода є неукладеною, вона не породжує будь-яких юридичних наслідків, а тому позовні вимоги про скасувавння державної реєстрації додаткової угоди є правомірними та є належним способом захисту прав позивача і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч 2 ст.141 ЦК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору та витрати за надання правничої допомоги.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1211.20 грн., який підлягає стягненню з віповідача на користь позивача.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з надання професйної правничої допомоги в розмірі 5000 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264,265 ЦПК України , суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
В задоволені інших позовних вимог- відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу або заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 10 грудня 2025
Суддя Н. І. Єгорова