Провадження №2-о/524/354/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇН

11.11.2025 м. Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданою представником (адвокатом) Герасимовською Наталею Миколаївною, заінтересована особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

03.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців шляхом покладення на нього наступних обов`язків:

заборони наближатися на 100 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , у тому числі, але не виключено за зареєстрованим місцем проживання у АДРЕСА_1 та за місцем фактичного проживання у АДРЕСА_2 ;

заборони в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У обгрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 17.04.2010 уклала шлюб із ОСОБА_2 31.01.2025 шлюб розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука по справі № 537/4788/24. З 2022 року дочка заявника проживає за кордоном. Після того, як ОСОБА_2 дізнався про ініціювання дружиною розлучення, періодично вчиняє сварки зі ОСОБА_1 , морально тисне на нього з метою впливу останнього на дочку, погрожує.

Підґрунтям неприязних відносин також є майнове питання щодо будинку у АДРЕСА_2 . 22.04.2019 ОСОБА_4 подарувала по 1/4 зазначеного будинку ОСОБА_2 та неповнолітнім дітям ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У заяві зазначено, що вказаним будинком за погодженням з дочкою користується ОСОБА_1 , який згідно довіреності, виданою ОСОБА_4 на його ім`я 08.03.2025, опікується ним, охороняє та зберігає наявне ньому майно.

14.12.2024 о 14 год ОСОБА_2 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , намагаючись відкрити гараж, пошкодив замок на дверях до підвалу, не маючи можливості їх відчинити, вибив замки на вхідних дверях. У цей час до будинку прибув ОСОБА_1 з колишньою дружиною ОСОБА_7 , однак у приміщення ОСОБА_2 його не впустив. Коли ОСОБА_2 вийшов з гаражу, ОСОБА_1 почав спускатися по сходинках до підвалу, щоб зігрітися. ОСОБА_2 на бігу вдарив ногами заявника в спину, останній впав. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сестра останньої, забігли до підвалу, при цьому двері у підвал зачинилися. Унаслідок завданої травми до ОСОБА_1 викликано швидку та поліцію. Через кілька днів ОСОБА_1 госпіталізований до кардіологічного відділення лікарні. За цим фактом нанесення тілесних ушкоджень стосовно ОСОБА_2 03.01.2025 відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. 24.07.2025 складений обвинувальний акт. На теперішній час матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді Кременчуцького районного суду Полтавської області, справа № 536/1771/25. ОСОБА_1 до Кременчуцького районного суду Полтавської області поданий позов до ОСОБА_2 про відшкодування нанесеної матеріальної та моральної шкоди (справа № 536/998/25).

27.01.2025 о 14 год між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стався інцидент. Заявник, перебуваючи у коридорі, почув гуркіт у двері, що вчинив ОСОБА_2 . Останній стукав у двері, кричав, вимагав його впустили до будинку, ображав ОСОБА_1 нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Заявник не відчинив двері, боявся, нервував через дії та погрози ОСОБА_2 , внаслідок чого йому стало погано. Коли стан ОСОБА_1 покращився, викликали поліцію. ОСОБА_2 зник. За цим фактом ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (постанова Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.07.2025 по справі № 536/401/25). Згідно висновку клінічного психолога ОСОБА_9 за № 09/2025, складеного 03.06.2025, за результатами діагностичного обстеження ОСОБА_1 , у нього виявлені ознаки психологічного травмування внаслідок систематичного вчинення ОСОБА_2 стосовно нього домашнього насильства, у тому числі психологічного характеру, що проявляються у постійному підвищеному почутті тривоги, переживанні посттравматичних стресових реакцій, що стали наслідком дій ОСОБА_2 , які за відчуттями ОСОБА_1 несли йому смертельну загрозу, ознак помірно вираженої депресії та соматичних проявах, зниження рівня якості життя.

Як зазначено у заяві, на день її подання до суду, погрози, у тому числі фізичною розправою, не припинилися, заявник відчуває постійне моральне насилля, що призводить до того, що ОСОБА_1 знаходиться у нервовій напрузі та переживає за своє життя. У заявника погіршується стан здоров`я, оскільки він тривалий час переносить глибокі моральні страждання. ОСОБА_1 є вразливою особою похилого віку з інвалідністю 2-ї групи. ОСОБА_2 має проблеми з законом, судимий за ст. 86-1 КК України відповідно до вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.06.1996 згідно довідки МВС від 08.04.2025 та з 06.02.2025 перебуває на профілактичному обліку як кривдник згідно листа ГУНП в Полтавській області за № 115/109/2024. Зазначене змушує ОСОБА_1 серйозно сприймати погрози щодо свого життя та здоров`я з боку ОСОБА_2

03.11.2025 відкрите провадження по справі за заявою ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання заявника згідно ст. 350-1 ЦПК України із призначенням судового засідання на 05.11.2025.

Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису (ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України).

05.11.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із надходженням 04.11.2025 до суду від представника заявника клопотання про відкладення розгляду справи по причині зайнятості представника у іншому судовому процесі.

05.11.2025 клопотання представника заявника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишене без задоволення.

06.11.2025 задоволене клопотання представника заявника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

06.11.2025 у судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 у режимі відеоконференції, ОСОБА_2 та його представник.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлений на підставі п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, що не є перешкодою розгляду справи згідно ст. 350-5 ЦПК України).

Представник заявника підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у поданій заяві. Наголосила, що ОСОБА_1 знаходиться у нервовій напрузі та переживає за своє життя. У нього погіршується стан здоров`я. Він тривалий час переносить глибокі моральні страждання. ОСОБА_1 є вразливою особою похилого віку з інвалідністю 2-ї групи. ОСОБА_2 має проблеми з законом, раніше судимий, з 06.02.2025 перебуває на профілактичному обліку як кривдник, що у своїй сукупності змушує ОСОБА_1 серйозно сприймати погрози щодо свого життя та здоров`я зі сторони ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_2 зазначив, що 25.10.2025 ОСОБА_2 їхав потягом до м. Києва разом із заявником ОСОБА_1 у одному купе потяга № НОМЕР_1 ДА та жодних конфліктів між ними не було під час поїздки. Зазначені у заяві обставини є надуманими заявником та пов`язані саме із матеріальним спором щодо зазначеного домоволодіння, співвласником якого є ОСОБА_2 , його колишня дружина та діти. ОСОБА_1 не виконує вимоги ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07.07.2025 по справі № 536/1009/25. Заявив клопотання про долучення до матеріалів справи документи на спростування обставин, викладених у заяві.

Представник заявника щодо клопотання представника ОСОБА_2 зазначила про те, що із вказаними документами не ознайомлена, оскільки інша сторона по справі не завантажила їх до системи «Електронний суд». Вказала, що долучена копія заяви про видалення ОСОБА_2 із обліку кривдника уповноваженим підрозділом органу Національної поліції України, не підтверджує факт зняття останнього із зазначеного обліку. Долучена копія довідки Піщанської сільської ради про те, що за ОСОБА_2 рахується 254/1000 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджує обставин справи. Долучені копії ухвал суду не спростовують обставин справи, оскільки наявність матеріального спору між сторонами не дає право ОСОБА_2 застосовувати до ОСОБА_1 насильство. Щодо долучення копій договору дарування частин зазначеного житлового будинку із витягами з Державного реєстру речових прав покладається на розсуд суду. Заперечувала щодо долучення до матеріалів справи копії квитка ОСОБА_2 , оскільки зазначене не підтверджує обставини, зазначені представником останнього у судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши представника заявника, суд 06.11.2025 постановив долучити їх до матеріалів справи та з метою не порушення права заявника та його представника на ознайомлення із зазначеними документами та підготовки своєї позиції, оголосити перерву у судовому засіданні задля ознайомлення ОСОБА_1 та його представника із вказаними документами.

10.11.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку із відсутність електропостачання у приміщенні суду згідно графіка відключення електроенергії на 10.11.2025 та за письмовим клопотанням представника ОСОБА_2

11.11.2025 у судове засідання ОСОБА_1 , його представник, ОСОБА_2 , його представник не з`явились.

Від представника ОСОБА_1 надійшли письмові додаткові пояснення щодо долучених до матеріалів клопотання 06.11.2025 документів із посиланням на те, що вказані докази є не допустимими та неналежними, запереченнями щодо їх долучення. Посилаються на те, що докази надані заявником не спростовані, погрози фізичною розправою продовжуються, заявник перебуває у фізичній напрузі. На думку сторони заявника, насильство стосовно ОСОБА_1 є триваючим, створює загрозу його життю, порушує право заявника на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, недоторканність житла, вільний вибір місця проживання та свободу пересування. Крім того, зазначають, що ОСОБА_2 має інше місце реєстрації та проживання.

У зазначених додаткових поясненнях представник заявника клопоче про розгляд справи за відсутності заявника, його представника, підтримують спосіб захисту, зазначений у заяві та про стягнення із ОСОБА_2 12000 грн витрат на правничу допомогу. Просить долучити в якості доказів пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 10.11.2025, копію довідки Піщанської сільської ради від 05.05.2025 про проживання ОСОБА_1 без реєстрації, копії проїзних квитків ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 10.11.2025, скриншот із сайту Кременчуцького районного суду Полтавської області про розгляд кримінальної справи № 536/1771/25.

За клопотанням сторони заявника суд долучає зазначені документи до матеріалів справи.

З наданих стороною заявника письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.11.2025, останній зазначає, що особисто не може бути присутнім під час судового засідання по причині його боязні щодо застосування насильства стосовно нього. Надав пояснення щодо поїздки 25.10.2025 разом із ОСОБА_2 потягом до м. Києва у одному купе потяга № НОМЕР_1 , зазначивши, що ОСОБА_2 висловлювався на його адресу нецензурними словами.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх проїзні документи на потяг, оскільки зазначені особи не є учасниками цієї справи, клопотання про їх виклик та допит у прохальній частині заяви або у іншій заяві не міститься, під час судового розгляду такого клопотання стороною заявника також не заявлялося.

11.11.2025 від представника ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких останній вважає вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.Місце проживання заявника - АДРЕСА_1 . Водночас ОСОБА_2 з заявником не проживали і не проживають за вказаною адресою та не мають спільного побуту, ОСОБА_2 жодного домашнього насильства (ані фізичного, ані психологічного) не вчиняв взагалі, втому числі за місцем проживання заявника. Крім того, заява не містить доказів, що ОСОБА_1 працює з огляду на його пенсійний вік, інвалідність і захворювання, додатки до поданої заяви таких доказів не містять, тому вимоги є безпідставними. Будинок у с. Недогарки не належить заявнику, що підтверджено доказами наданими ОСОБА_2 . Довіреність видана ОСОБА_1 його дочкою на представництво її інтересів лише 08.03.2025. В частині представництва неповнолітніх дітей ОСОБА_2 вказана довіреність є нікчемною, оскільки мати як законний представник своїх малолітніх доньок не може передати третій особі, сам статус законного представника та делегувати вирішення питань, що стосуються особистих немайнових прав дитини. Зазначає, що ОСОБА_1 є співвідповідачем у цивільній справі № 539/1009/25, предметом якої є усунення перешкод ОСОБА_2 та його неповнолітнім дітям, в інтересах яких він діє, усунення перешкод в користуванні будинком.Таким чином, ОСОБА_1 намагається отримати обмежувальний припис щодо будинку в якому не проживає, з метою продовження вчинення перешкод та майбутнього не виконання рішення суду. Доказів про вчинення домашнього (психологічного) насильства засобами зв`язку заява не містить, тому такі вимоги є безпідставними.Окремо зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 контактували при розгляді цивільних, адміністративних справ в судах, перебували у приміщенні судів, навіть у потязі в одному вагоні тощо, що не створило жодних ризиків для заявника. Лише наявність неприязних відносин ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є недостатнім для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, з огляду давності події, відсутності повторюваності, небезпеки для цієї особи, а відтак ризиків.Докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_1 навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для ОСОБА_1 , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами.

Заслухавши 06.11.2025 пояснення представника заявника, розглянувши подані додаткові пояснення представника заявника, письмові пояснення ОСОБА_1 , пояснення, надані представником ОСОБА_2 , дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступних висновків.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порЗ урахуванням зазначеного, судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Заявник являється батьком колишньої дружини ОСОБА_2 , що стверджується копіями паспорта заявника, свідоцтва про народження № НОМЕР_2 , виданим 05.10.1985 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мирний Архангельської області, актового запису про шлюб із записом про його розірвання, рішення суду від 31.01.2025 по справі № 537/4788/24.

Згідно договору дарування від 22.04.2019 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.04.2019 ОСОБА_4 подарувала 254/1000 житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та неповнолітнім дітям ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно по 258/1000 та 257/1000.

27.01.2021 ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області по справі № 536/1373/20 за позовом ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, затверджено мирову угоду між сторонами. При цьому, сторони домовились про поділ житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_2 між їх співвласниками.

03.01.2025 за фактом нанесення тілесних ушкоджень стосовно ОСОБА_2 відкрите кримінальне провадження № 0000001 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно матеріалів справи та інформації, наявної у Єдиному реєстрі судових рішень, судом установлено, що у провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває на розгляді справа:

- № 536/1771/25 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

- № 536/998/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування нанесеної матеріальної та моральної шкоди, завданої тілесними ушкодженнями. 27.08.2025 ухвалою суду провадження по справі № 536/998/25 зупинене до набрання законної сили рішенням суду у кримінальному провадженні (справа № 536/1771/25) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

08.03.2025 згідно довіреності, виданої ОСОБА_4 на його ОСОБА_1 останній опікується будинком у АДРЕСА_2 за погодженням з дочкою та користується ним, охороняє його, зберігає наявне у ньому майно.

ОСОБА_1 значиться зареєстрованим у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 фактично проживає у житловому будинку у АДРЕСА_2 та значиться зареєстрованим у АДРЕСА_3 .

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно п. п. 3, 14, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (ч.2 ст. 26 вказаного Закону).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно п.3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинні бути зазначені обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, що може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Станом на час розгляду цієї справи згідно інформації у автоматизованій системі збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень «Єдиний державний реєстр судових рішень» судом не встановлено наявність судових рішень, що набрали законної сили, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173 КУпАП стосовно ОСОБА_10 .

Посилання сторони заявника на притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за цією статтею КУпАП спростовуються постановою Полтавського апеляційного суду від 15.10.2025 по справі № 536/401/25, якою постанова судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.07.2025 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасована. Закрите провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, апеляційним судом по справі № 536/401/25 установлено, що ОСОБА_2 27.01.2025 прибув за адресою: АДРЕСА_2 не для вчинення конфлікту із ОСОБА_10 , а для потрапляння на законних підставах до належному йому будинку, що є не спростованою обставиною.

У той же час, Полтавський апеляційний суд у постанові по справі № 536/401/25 зазначив, що є сумнівним твердження потерпілого ОСОБА_10 та свідка про те, що ОСОБА_2 нецензурно висловлювався на їх адресу, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції показали, що один із одним особисто не контактували, коли ОСОБА_2 прибув до домоволодіння та стукав у двері будинку, що також спростовує і відомості зазначені у протоколі про сімейну сварку між ними. Із переглянутого апеляційним судом відеозапису, долученого 07.04.2025 захисником Романюка С.В., вбачається, що останній обійшов будинок з усіх сторін, стукав у двері та намагався їх відкрити смикаючи за ручку. Обурювався тим, що ОСОБА_11 зачинився у будинку, змінив замки на дверях та не відкриває.

При цьому, як зазначив апеляційний суд у постанові по справі № 536/401/25, на відеозаписі видно, що у будинку встановлені металопластикові вікна, що були зачинені із закритими жалюзями, жодних нецензурних висловлювань на адресу потерпілого на відеозаписі не зафіксовано, як не зафіксовано і будь-яких осіб в будинку чи біля нього. ОСОБА_12 також показав апеляційному суду, що коли ОСОБА_2 начебто стукав у двері та нецензурно висловлювався на його адресу, вікна були зачинені та відповісти чи бачив його ОСОБА_2 , потерпілий не зміг. Наданий висновок психолога від 03.06.2025, на думку апеляційного суду не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_2 за інкримінованих йому обставин. У суді апеляційної інстанції не було встановлено об`єктивних доказів того, що ОСОБА_2 , за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, нецензурно висловлювався на адресу потерпілого ОСОБА_1 та погрожував йому, оскільки вони один з одним не контактували, оскільки ОСОБА_1 перебував у будинку із зачиненими вікнами, а ОСОБА_2 на вулиці.

Інші докази, які б могли свідчити про вчинення домашнього насильства, у їх сукупності в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з урахуванням можливих ризиків застосування психічного чи фізичного насильства у майбутньому, матеріали справи не містять та заявником, його представником суду не надано.

Перебування на розгляді суду кримінальної справи щодо заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 14.12.2024 не може свідчити про застосування ним стосовно заявника тривалого домашнього насильства.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно довіреності від 08.03.2025 ОСОБА_10 отримав право представляти інтереси дочки з питань щодо володіння, користування, управління, розпорядження майном, набутим у шлюбі із ОСОБА_2 .

У постанові Верховного Суду від 28.2020 по справі за № 754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 по справі № 712/468/19, установивши, що конфлікти між сторонами виникають, у тому числі, з ініціативи заявника, яка хоче виселити ОСОБА_2 із квартири, в якій вони разом проживають, систематичні звернення заявника до правоохоронних органів з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень не призвели до встановлення у визначеному законодавством порядку винуватості ОСОБА_2 у їх виникненні, тому Верховний Суд погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису.

Судом установлено, що заявником, його представником не надано доказів вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства щодо нього, погроз застосування такого насильства. Не доведено, як зазначено у додаткових пояснення його представника, що насильство стосовно ОСОБА_1 є триваючим, створює загрозу його життю, порушує право заявника на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, недоторканність житла, вільний вибір місця проживання та свободу пересування.

Самі лише твердження заявника, його представника, що ОСОБА_2 чинить психологічне та фізичне насильство, погрожує заявнику, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Наявність судових цивільних справ щодо зазначеного будинку не підтверджують факт домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , оскільки він стосується конфлікту між з приводу користування майном. У суді не доведено ризиків, що можуть настати у разі незастосування стосовно заінтересованої особи обмежувального припису.

Суд зазначає, що заборона ОСОБА_2 перебувати у належній йому на праві власності частині будинку у АДРЕСА_2 , враховуючи, що ОСОБА_1 є лише управителем частки у цьому будинку, порушить право власності ОСОБА_2 , як наслідок право на користування квартирою, і такий захід не може бути визнаний пропорційним за обставин цієї справи.

Згідно постанови Верховного Суду від 10.02.2021 по справі № 761/49109/19, установивши, що у порушення ст. ст. 12, 81 ЦПК України заявник не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення особою фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви. Сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд дійшов висновку, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а саме квартири, яка належить на праві власності особам. За таких обставин покладення заборони перебувати у квартирі, яка належить особі на праві власності, порушує його право на користування цієї квартирою, і такий захід не може бути визнаний пропорційним за обставин цієї справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 по справі № 640/23804/18, від 02.09.2020 по справі № 635/4854/19-ц, від 08.04.2020 по справі № 336/5627/19, від 14.01.2020 по справі № 754/6995/19, від 17.04.2019 по справі № 363/3496/18.

Зазначені обставини справи у своїй сукупності свідчать про наявність конфлікту щодо майна, належного на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , його колишній дружині, та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів.

Факт внесення відомостей про кримінальне провадження до єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 125 КК України, перебування кримінальної справи на розгляді суду, за відсутності інших доказів вчинення триваючого домашнього насильства, як зазначає сторона заявника, не є безумовною підставою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

05.03.2020 Верховний Суд розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу № 755/5273/19 про видачу обмежувального припису. У справі, що переглядається, встановлено, що на момент звернення до суду із вказаною заявою Дніпровським УП ГУ НП в місті Києві здійснюється досудове розслідування щодо нанесення заявнику тілесних ушкоджень. Одночасно два провадження, відкриті за заявою ОСОБА_2 об`єднані Київською місцевою прокуратурою № 4 в одне об`єднане провадження, відомості щодо третього кримінального провадження внесені у Єдиний реєстр досудових розслідувань. Відмовляючи в задоволенні заяви, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому підстави вважати про наявність ризиків настання тяжких наслідків для заявника та малолітніх дітей немає. Верховний Суд погодився із зазначеним висновком судів та вказав, що звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, не є доказом вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки заявник не надала суду будь-яких інших доказів на підтвердження факту домашнього насильства, відсутні підстави застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 по справі № 756/11732/18, від 30.05.2019 по справі № 159/5880/18.

З огляду на вказані обставини, що свідчать про відсутність доведення вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля відносно ОСОБА_11 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Представником заявника протилежного суду не доведено.

Інших клопотань, заяв не надано.

Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні заяви відмовлено у повному обсязі, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню судові витрати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави (ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України).

Фіксування судового засідання 11.11.2025 технічними засобами не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 141, 223, 247, 258, 264, 265, 350-1 - 350-8, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12000 грн 00 коп витрат на правничу допомогу.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.П. Мельник