"06" листопада 2025 р. Справа № 363/6186/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря Галай О.О., позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon,представника відповідача адвоката Нікушиної В.С. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Нікушиної В.С. надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. Підставою скасування цього рішення вказала, про те, що 02.05.2024 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання дружини задоволено та збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2017 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини та стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, з 02 листопада 2023 року та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Зазначила, що ОСОБА_2 паперову копію цього рішення поштовою кореспонденцією не отримував. Відповідач не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду даної справи. Повістки про виклик для розгляду справи у судове засідання не отримував. З позовною заявою з додатками та копією ухвали про відкриття провадження відповідач ознайомився тільки 19.10.2025 року безпосередньо після надання доступу до справи представнику, адвокату Нікушиній В.С. У судові засідання, призначені по справі відповідач не зміг з`явитись по поважній причині, тому що з 12.09.2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , надалі з 29.11.2024 року по теперішній час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 . Сторона відповідача вважає, що позивачем не доведено, що дитина ОСОБА_3 не може обходитися без постійного стороннього догляду матері. Позивачем не надані докази, які підтверджують наявність у батька дитини ОСОБА_2 , можливості надавати матеріальну допомогу на її утримання. Вважає, що розмір аліментів визначений рішенням №362/562/17 Васильківського міськрайонного суду Київської області є достатнім для потреб дитини які має покривати батько. Також зазначила, що 04.10.2024 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 . У даному шлюбі у відповідача народилась дитина, донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Враховуючи зазначені обставини на утриманні відповідача окрім сина ОСОБА_3 , перебуває донька ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_4 , яка знаходиться у декретній відпустці. Також, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0006237 від 20.11.2024 року, ОСОБА_2 , втратив професійну працездатність 25%. Тому відповідно до вище викладених обставин, відповідач немає можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та 1/5 частини з усіх видів заробітку на утримання ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

29 жовтня 2025 року на виконання зазначеної ухвали від представника відповідача адвоката Нікушиної В.С. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, а також доказ надсилання третій особі копій поданих до суду документів.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 31.10.2025 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення призначено розгляд заяви.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Нікушина В.С. просила заяву про перегляд заочного задовольнити з викладених у ній підстав.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечувала, оскільки вважає, що відповідачем не було надано належних доказів для обґрунтування своїх вимог, тому просила відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по справі. Зауважила, що відповідач знав за цю справу та рішення суду від 02.05.2024 року, оскільки ним було визнано позов про стягнення з нього неустойки (пеню) за прострочення сплати визначених цим рішенням аліментів.

Заслухавши представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення потрібно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.05.2024 року позов було задоволено, збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2017 року та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини та присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, з 02 листопада 2023 року та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, а також на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

13.05.2025 року на електронну адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява у якій він просив долучити до матеріалів справи квитанцію про спалату судового збору на користь держави. До відповідної заяви долучена квитанція про сплату на рахунок Казначейства України судового збору у розмірі 1073,60 грн., який був стягнутий з відповідача вищезазначеним рішенням. Тобто відповідач самостійно виконав рішення в цій частині.

17.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Панової І.Ю. надійшла заява про видачу виконавчих листів.

24.06.2024 року три виконавчі листи судом були видані, шляхом отримання їх наручно представником позивача адвокатом Пановою І.Ю.

Постановою державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пустовою Т.М. від 28.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист щодо виконання рішення суду у справі № 363/6186/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок (боржник - ОСОБА_2 ) було повернуто до суду у зв`язку з тим, що борг стягнуто у цій частині у повному обсязі.

27.01.2025 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі № 363/17/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2024 року по листопад 2024 року у розмірі 16 737 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн 08 коп, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року у розмірі 43 992 (сорок три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) грн 35 коп, а також на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

При цьому 27.01.2025 року ОСОБА_2 до суду подано заяву, в якій він не заперечує проти задоволення зазначеного вище позову.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились у судове засідання без поважних причин. Відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, шляхом направлення судової повістки-повідомлення за місцем його реєстрації, смс-повідомлення на його номер телефону, а також шляхом публікації на сайті суду оголошення про виклик відповідача. При цьому, відповідач 19.01.2025 року отримав особисто судову повістку-повідомлення про судове засідання разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 426. Натомість відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у призначені судові засідання не прибув, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішив справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та ухвалив заочне рішення у справі. При цьому сама по собі служба у ЗСУ, без наведення конкретних обставин, та причин, які були непереборними та не дали змогу відповідачу прибути до суду та надати суду свої пояснення, скористатись правом на відзив, або скористатись правом на правову допомогу та приймати участь в судових засіданнях через представника, тоді як зазначена цивільна справа перебувала в провадженні суду з грудня 2023 року по травень 2024 року, тобто на протязі 5 місяців, не свідчить про поважність причин неявки відповідача в призначені судом судові засідання, та ненадання ним до суду своєї позиції щодо спору.

Крім того, доводи сторони відповідача, що ОСОБА_2 не знав про наявність судової справи, а також про ухвалене судове рішення, спростовується заявою відповідача поданою на електронну адресу суду через одинадцять днів після ухвалення судом заочного рішення, а саме 13.05.2025 року до якої він долучив квитанцію про сплату судового збору у розмірі, який був стягнутий з нього судовим рішенням, чим самостійно частково виконав зазначене рішення суду, а також заявою відповідача у справі № 363/17/25, де він визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за період з червня 2024 року по листопад 2024 року та на утримання ОСОБА_1 за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року, стягнуті з позивача саме за оскаржуваним заочним рішенням. Що в своїй сукупності свідчить, про обізнаність відповідача про судове рішення від 02.05.2024 року, тим більше тривале визнання та часткове виконання ним цього рішення.

Натомість суд звертає увагу, що твердження сторони відповідача щодо зміни сімейного стану (одруження та народження дитини) та стану здоров`я (втрата працездатності) відповідача відбулися після ухвалення судом заочного рішення, тож не могли бути врахованві судом при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування. Натомість відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Інші обставини, на які посилається сторона відповідача, як на підставу своїх вимог на рішення суду не впливають, не доведені належними та допустимими доказами та спростовані позивачем. Так позивачем під час розгляду заяви про скасування заочного рішення, було долучено до матеріалів справи копію висновку про інвалідність № PZO.720.206.2025 від 14.10.2025 року та довідку, що підтверджує відвідування школи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких останній відвідує школу з понеділка по п`ятницю з 8:00 год до 15:00 год без проживания в місцевому інтернаті, потребує користування системою підтримки середовища щодо самостійного існування, що означає користування соціальними, опікунськими, терапевтичними та реабілітаційними послугами, які надаються мережею закладів соціальної допомоги, неурядовими організаціями, а також іншими установами, постійної або довгострокової опіки або допомоги іншої особи у зв`язку зі значним обмеженням у самостійному існуванні постійної щоденної співучасті опікуна дитини підчас її лікування, реабілітації та навчання. Ананолічні відомості містяться у рішенні про ступінь інвалідності від 30.08.2023 року, який був проаналізований судом та в сукупності з іншими наданими позивачем документами, став підставою для прийняття судом оскаржуваного рішення.

Тож, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що в заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи.

Крім того, суд зауважує, що з моменту ухвалення оскаржуваного заочного рішення (02.05.2024 року) пройшов значний проміжок часу (півтора року). За цей час рішення вже частково виконано відповідачем та на його підставі, а саме з причин не сплати стягнутих ним аліментів, судом ухвалено інше рішення у цивільній справі № 363/17/25, яке набрало чинності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення цієї статті, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України»)

Тож з огляду на вищевикладене, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки у судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, а також враховуючи, що в даному випадку скасування заочного рішення через значний проміжок часу не буде відповідати принципу юридичної визначеності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 280-288 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 12 листопада 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна