Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/10341/23 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

Представники:

від позивача Семененко А.О.,

від відповідача-2 Білинова А.В., Дмитрієва І.В.,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПрАТ «СК «Універсальна» Семененко А.О. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 53 492 грн. 99 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок настання страхового випадку, а також 2 684 грн. 00 коп. судового збору.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 03.08.2020 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/294/, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Renault, р/н НОМЕР_1 . У відповідності до умов договору, ПрАТ «СК «Універсальна» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника ТОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування. Так, 12.11.2020 о 16.50 год. на автодорозі по вул. Волгоградська у м. Кривому Розі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault, р/н НОМЕР_1 , та автомобіля марки ВАЗ, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2020 у справі №214/8068/20 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, було визнано ОСОБА_1 . Із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку страхувальник звернувся до страховика ПрАТ «СК «Універсальна» та надав необхідний пакет документів. За результатами розгляду документів, складання страхового акта випадок визнано страховим та проведено виплату страхового відшкодування у сумі 53 492 грн. 99 коп. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ВАЗ, р/н НОМЕР_2 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування АО/2820498 у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», а тому керуючись ст.ст.6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. Так, згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Однак, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовило ПрАТ «СК «Універсальна» у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском строку в один рік на подання заяви про страхове відшкодування відповідно до п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже на підставі п.п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Не погоджуючись з таким рішенням ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» та вважаючи, що право позивача на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене, ПрАТ «СК «Універсальна» за захистом своїх прав звернулося до суду.

Спір між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», на переконання представника, повинен розглядатися разом, оскільки у цій справі позовні вимоги як до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», так і до винної особи ОСОБА_1 , є пов`язаними та мають розглядатися в одному провадженні у зв`язку з тим, що висновки суду щодо позовної вимоги до відповідача фізичної особи, винної у настанні страхового випадку, залежать від висновків суду щодо позовної вимоги до відповідача страховика особи, винної у настанні страхового випадку. Питання про відповідальність кожного з відповідачів має бути вирішене, зокрема, залежно від положень дійсного полісу страхування, яким було застраховано майно, шкода якому була заподіяна, зокрема ліміту відповідальності страховика за завдану майну шкоду. Позивач вважає, що таким чином реалізується принцип процесуальної економії, оскільки вимога до відповідача фізичної особи пов`язана з вирішенням спору щодо страховика - винуватця дорожньо-транспортної пригоди. На думку позивача, у розумінні ст.ст.993, 1187, 1194 ЦК України у відповідачів виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

Ухвалою суду від 11.03.2024 (головуючий суддя Прасолов В.М.) відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №398 від 17.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І.

Ухвалою суду від 29.04.2024 цивільну справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представником відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» Дмитрієвою І.В. подано відзив на позов шляхом направлення засобами поштового зв`язку 13.05.2024 (надійшов до суду 28.05.2024). Заперечення по суті пред`явлених вимог мотивовано тим, що правові підстави для виплати страхового відшкодування за обставин страхового випадку, що мав місце 12.11.2020, у даному випадку, на переконання представника відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», відсутні. Як зазначено позивачем, що не заперечується відповідачем, 12.11.2020 о 16.50 год. на автодорозі по вул. Волгоградська у м. Кривому Розі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault, р/н НОМЕР_1 , та автомобіля марки ВАЗ, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2020 у справі №214/8068/20 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, було визнано ОСОБА_1 . На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки ВАЗ, р/н НОМЕР_2 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування №АО- у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», франшиза 2 000 грн. 00 коп. Також, 03.08.2020 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/294/, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Renault, р/н НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору, страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» з приводу отримання страхового відшкодування, між ними було узгоджено виплату страхового відшкодування у сумі 53 492 грн. 99 коп. Після цього, на підставі ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», у ПрАТ «СК «Універсальна» виникло право зворотної вимоги (суброгації) до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» як страхової компанії, якою була забезпечена цивільно-правова відповідальність водія, винного у дорожньо-транспортній пригоді. У зв`язку з цим ПрАТ «СК «Універсальна» звернулося до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) на суму 53 492 грн. 99 коп. 23.12.2021. За результатами розгляду поданих ПрАТ «СК «Універсальна» документів ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 09.02.2022 прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у відповідності до п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з поданням заяви з пропуском встановленого законом однорічного строку, зважаючи на те, що страховий випадок мав місце 12.11.2020, а заяву ПрАТ «СК «Універсальна» подано після 12.11.2021, в той час як такий строк є присічним і поновленню не підлягає (постанова ВП ВС від 11.12.2019 у справі №465/4287/15). До того ж представник зауважила, що у проміжок часу з 12.11.2020 до 12.11.2021 ПрАТ «СК «Універсальна» ні до суду, ні до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування не зверталося, хоча вправі була це зробити, діючи на власний розсуд. Зважаючи на відсутність доказів, які б підтверджували факт звернення ПрАТ «СК «Універсальна» до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування в межах встановленого законом строку, як і доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску такого строку, представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Тим паче, представник акцентувала увагу, що за полісом обов`язкового страхування №АО- у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» була передбачена франшиза у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Крім того, представник відповідача вважала, що ПрАТ «СК «Універсальна» пропущено строк позовної давності за вимогами, адже страховий випадок мав місце 12.11.2020, а позов пред`явлено до суду 22.12.2023. У силу ст.267 ЦК України пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

07.06.2024 від представника позивача ПрАТ «СК «Універсальна» Семененко А.О. засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив. Представник зазначила, що п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат, а не обов`язок. Відтак, пропуск строку звернення із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування не зазначений у законодавстві як підстава для припинення матеріального права, а тому цей строк не може бути розцінений як преклюзивний та такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди у розмірі регламентних виплат взагалі. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

03.06.2024 від представника позивача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зауважила, що саме по собі введення воєнного стану, без доведення учасником справи причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та пропуском процесуального строку, не свідчить про поважність причин такого пропуску, а отже, не є підставою для його поновлення. Відтак, наведені у відповіді на відзив посилання представника ПрАТ «СК «Універсальна», на переконання представника відповідача, не можуть бути взяті судом до уваги як такі, що б виправдовували поведінку позивача по відношенню до відповідача щодо неповідомлення про настання страхового випадку та не звернення із заявою впродовж встановленого законом строку.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні безпосередньо або дистанційно.

Відповідач ОСОБА_1 в межах встановленого законом строку відзив на позовну заяву не подав, інтересу до розгляду справи не проявляв.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12.11.2020 о 16.50 год. на автодорозі по вул. Волгоградська біля е/о №261 у м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21053, р/н НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, не обрав безпечної швидкості руху, у зв`язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано майнових збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 «б», 12.1, 13.1 ПДР України, а його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2020 у справі №214/8068/20, що набрала законної сили 14.12.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Крім того, у постанові зазначено, що в ході розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся у скоєному.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з цим, факт завдання майнових збитків власникові автомобіля марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_1 , як потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді внаслідок недотримання ПДР України ОСОБА_1 , вина якого встановлена судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та факт керування ним автомобілем марки ВАЗ 21053, р/н НОМЕР_2 , є преюдиціальними та доказуванню не підлягають, оскільки їх істину вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Обставини дорожньо-транспортної пригоди, її механізм, дії учасників пригоди суд не оцінює, оскільки оцінку їм вже було надано судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дії якого суд не повноважний переоцінювати в рамках даної справи, предмет якої стосується виключно цивільно-правової відповідальності винної особи, а не правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як слідує з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_1 ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) була застрахована. Так, 03.08.2020 між ПрАТ «СК «Універсальна» як страховиком та ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» як страхувальником було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, зі строком дії до 24.00 год. 19.08.2021 включно (п.5 договору). Предметом договору страхування визначено майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_1 (п.2 договору). Як слідує з п.2 договору, страховим випадком, за договором, є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, протиправного позбавлення транспортного засобу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21053, р/н НОМЕР_2 , була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», поліс №АО/2820498 від 26.09.2020, франшиза 2 000 грн. 00 коп.; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн. Станом на 12.11.2020 поліс був чинним, що встановлено за інформацією із сайту МТСБУ за пошуком «Перевірка чинності полісу внутрішнього страхування» у мережі Інтернет.

Оскільки дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 12.11.2020, підпадала під ознаки страхового випадку, ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» звернулося з відповідною заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу до ПрАТ «СК «Універсальна».

З метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власникові транспортного засобу марки Renault Sandero, р/н НОМЕР_1 , спеціалістами страховика проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, зафіксовано виявлені механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та складено акт огляду.

Як слідує з рахунку-фактури на оплату відновлювального ремонту від 26.11.2020 №АДС-015135, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу визначена в сумі 56 309 грн. 09 коп. Факт оплати ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» відновлювального ремонту транспортного засобу саме в сумі 56 309 грн. 09 коп. підтверджується платіжним дорученням №37325 від 05.07.2021 про перерахування коштів на рахунок «Автотрейдінг-Дніпро».

На підставі зібраних документів, ремонтної калькуляції комісією страховика ПрАТ «СК «Універсальна» пригоду кваліфіковано як страховий випадок, складено розрахунок, страховий акт №65475/1 від 16.12.2021 та прийнято рішення про виплату ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» як страхувальникові страхового відшкодування у розмірі 53 492 грн. 99 коп. Факт перерахування коштів як страхового відшкодування на рахунок ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» підтверджується платіжною інструкцією №23291 від 17.12.2021. Розмір оціненої шкоди сторона відповідачів не оспорювала, клопотань про призначення експертизи не заявляла.

У подальшому, як встановлено судом, 06.10.2022 позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1 , як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків завдавачем шкоди, з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка залишилась поза увагою останнього. Крім того, 23.12.2021 позивач звернувся до ТзДВ «СК Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). Заяву зареєстровано за вх. №1/567 від 12.01.2022.

Листом №132/478 від 09.02.2022 ТзДВ «СК Альфа-Гарант», посилаючись на п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовило ПрАТ «СК «Універсальна» у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.11.2020, у зв`язку з пропуском ПрАТ «СК «Універсальна» встановленого законом терміну для звернення за виплатою страхового відшкодування.

Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вказана норма кореспондується зі ст.27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до страховика у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Згідно зі ст. 980 ЦК України, ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація»: у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст.1191 ЦК України), а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Таким чином, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Отже, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПрАТ «СК «Універсальна» перейшло право вимоги як кредитора до страховика відповідача ОСОБА_1 - 2022 ТзДВ «СК Альфа-Гарант» на підставі ст.993 ЦК України в порядку суброгації.

Оскільки судом достеменно встановлено факт належного виконання ПрАТ «СК «Універсальна» зобов`язань перед потерпілим власником пошкодженого транспортного засобу ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» шляхом виплати суми страхового відшкодування в розмірі 53 492 грн. 99 коп., тому право зворотної вимоги до ТзДВ «СК Альфа-Гарант» як страховика завдавача шкоди в рамках дії договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування виникло на підставах суброгації, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди.

Мотиви відмови ТзДВ «СК Альфа-Гарант» у виплаті страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Універсальна» в порядку суброгації обґрунтовані пропуском позивачем строку на звернення за виплатою страхового відшкодування.

Згідно положень п.п.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (ст.12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Суд акцентує увагу, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування.

Позаяк, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (ст.13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (ст.1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), потерпіла особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності (постанова ВП ВС від 14.12.2021 у справі № 147/66/17).

Відтак, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд вважає помилковими посилання представника відповідача ТзДВ «СК Альфа-Гарант» на пропуск ПрАТ «СК «Універсальна» визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку на звернення із такими вимогами, що, на його думку, є підставою для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Універсальна» звертається до ТзДВ «СК Альфа-Гарант» у судовому порядку, а відповідно, його вимоги можуть бути обмежені лише строками позовної давності. Крім того, звертаючись до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з незначним пропуском встановленого річного строку, ПрАТ «СК «Універсальна» доведено, що ним здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини (тривалість судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначення оцінки збитків, огляд транспортного засобу, прийняття рішення про здійснення виплат), тому суд вважає, що позивач має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Приходячи до такого висновку, суд констатує, що таке право вимоги повинно бути захищеним, в інакшому випадку це буде свідчити про нівелювання інституту страхування та прояв надмірного формалізму, адже відмова у виплаті страхового відшкодування позасудово є лише правом страховика і реалізація ним цього права не обмежує потерпілого в праві на відшкодування шкоди у судовому порядку.

Щодо доводів представника відповідача ТзДВ «СК Альфа-Гарант» про пропуск позивачем строку позовної давності, слід зазначити таке.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Частина 4 статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Президентом України з 24 лютого 2022 року запроваджено правовий режим воєнного стану на території усієї держави, який триває на даний час.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказане свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своєї прав та інтересів.

Як убачається із матеріалів справи, ПрАТ «СК «Універсальна» направило ТзДВ «СК Альфа-Гарант» заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування 23.12.2021. При цьому під час розгляду справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 12.11.2020, а позов пред`явлено до суду 22.12.2023 шляхом направлення засобами поштового зв`язку (надійшов до суду 27.12.2023). З урахуванням викладеного, суд вважає, що у рамках спірних правовідносин строк позовної давності не сплинув та діє впродовж дії правового режиму воєнного стану на території України, оголошеного та продовженого за відповідними указами Президента України.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи, що до ПрАТ «СК «Універсальна» перейшло право вимоги до ТзДВ «СК Альфа-Гарант» в порядку суброгації, а розмір франшизи за полісом становить 2 000 грн., що дозволяє суду вирішити питання щодо відповідальності кожного з відповідачів з урахуванням викладу обставин, зазначених позивачем в обґрунтування заявлених вимог, наведених відповідачем-2 заперечень по суті та обсягу заявлених доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 51 492 грн. 99 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок настання страхового випадку(з вирахуванням розміру франшизи), а з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 2 000 грн. 00 коп. франшизи. Із урахуванням вищевказаних мотивів заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а право позивача на повернення сплаченого страхового відшкодування підлягає судового захисту у належно обраний ним спосіб у повному обсязі.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. З огляду на викладене, та з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат в залежності від ступеня задоволення позову щодо кожного з відповідачів, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Універсальна» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 99 грн. 31 коп. (3,7% задоволених вимог), а з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 2 584 грн. 69 коп. (96,3% задоволених вимог).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 51 492 грн. 99 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок настання страхового випадку, а також 2 584 грн. 69 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 2 000 грн. 00 коп. франшизи, а також 99 грн. 31 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.9.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26.

Рішення суду складено та підписано 10.11.2025.

Суддя О.І. Євтушенко