Справа № 201/3328/24
Провадження № 2-др/201/88/2025
УХВАЛА

14 листопада 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Споживчого кооператива «Крутогірний 1» про визнання договору удаваним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Споживчого кооператива «Крутогірний 1» про визнання договору удаваним.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 28 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

06 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 Гудим І.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38600,00 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України питання про винесення додаткового рішення розглядається у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про компенсацію витрат відповідача, пов`язаних із розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду за умови, якщо відповідач таку вимогу заявив і навів доводи щодо необґрунтованих дій позивача, які спричинили такі витрати. Необхідність понесення витрат має бути у причинному зв`язку із не обґрунтованими діями позивача, внаслідок яких вони настали.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування (частина перша статті 81 ЦПК України) необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Вищенаведене міститься в правових висновках Верховного Суду (постанова, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року, справа №148/312/16-ц).

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Натомість, клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу жодних доводів щодо необґрунтованості тих чи інших дій позивача, а відтак і посилання на докази, які б підтверджували таку необґрунтованість, не містить. Отже, в даному випадку, заява не містить доводів і доказів необґрунтованості будь-яких дій позивача всупереч вимогам частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Таким чином, заявник не послався та не надав суду доказів на підтвердження того, що недобросовісний позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, що певні дії позивача були умисні та який ступінь його вини, а також не довів, які конкретні необґрунтовані дії позивача призвели до його звернення до адвоката для надання професійної правничої допомоги у даній справі.

Крім того, надавши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заявник просив ухвалити додаткове рішення відповідно до статті 270 ЦПК України.

Однак суд зазначає, що додаткове рішення про стягнення судових витрат може бути ухвалене лише за умови винесення судом рішення, а не ухвали про залишення позову без розгляду.

Оскільки суд у даній справі рішення не ухвалював, то і підстави для постановлення додаткового рішення відсутні також.

Виходячи з вищенаведеного, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається представник відповідача як на вимогу задоволення заяви, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 270, 263-264, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Споживчого кооператива «Крутогірний 1» про визнання договору удаваним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев