Справа № 548/2186/25
Провадження № 2-о/548/97/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

04.11.2025 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого- судді Лідовець Т. М.,

з участю секретаря судового засідання - Манжос Т. В.,

представника заявника - адвоката Комаренко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування особи на утриманні.

В обґрунтування заяви вказала, що з 17.07.1982 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті чоловіка заявниця втратила єдине джерело для існування, а тому звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Полтавській області з метою отримання пенсії по втраті годувальника. Головне управління пенсійного фонду України у Полтавській області надіслало відповідь, в якій відмовило в призначенні пенсії по втраті годувальника. Свою відмову обґрунтувало тим, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, вони є якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону. Проте, у червні 2024 через тимчасову сварку шлюб був розірваний, заявниця не є офіційною дружиною померлого, а отже права на пенсію по втраті годувальника не має. На підставі вищезазначеного просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період часу з 11 червня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факт її перебування на постійному утриманні ОСОБА_3 .

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі.

21.10.2025 надійшли пояснення від Головного управління пенсійного фонду України у Полтавській області, в яких вказано, що існтитут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиціних фактів з метою подальшого вирішення будь - якого спору про право. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Просили розгляд справи проводити бех участі представника, та врахувати надані пояснення при ухваленні рішення.

У судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_2 пояснила, що один син помер, а другий син працює на укрпошті із зарплатою 10 000 грн, фінансову допомогу не надає. Вони проживали разом із ОСОБА_3 до моменту його смерті.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений 17 липня 1982 Веселоподільською сільською Радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 12 (а. с.11).

11 червня 2024 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 19 від 11 червня 2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 11.06.2024 (зворот а. с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 08.07.2025, зареєстрованого Хорольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 67 років, про що 08 липня 1957 року складено відповідний актовий запис №277( а. с.7).

Відповідно до паспортних даних заявниці, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( зворот а. с.8)

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_3 , він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.9).

Згідно з довідкою, наданою відділом ЦНАП виконавчого комітету Хорольської міської ради за №04-08/1324 від 08.08.2025, заявниця ОСОБА_1 проживала спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (зворот а. с.10).

З наданої довідки про доходи №452515 від 11.07.2025, пенсіонер ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 до 31.07.2025 отримала пенсію в розмірі 147857,34 грн (а. с.13).

З наданих копій виписок по рахунках АТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_3 , за період з 01.01.2020 до 11.07.2025 вбачається, що він здійснював оплату комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з копіями наданих товарних чеків здійснював оплату ліків, які були приписані заявниці ОСОБА_1 по рецепту та які вона приймала на постійні основ із липня 2010 року, середня вартість яких становить 1100 грн та 700 грн (а. с. 13-32).

Факт спільного проживання за період з 11 червня 2024 року також підтверджується доданими та датованими фото заявниці розом із ОСОБА_3 ( а. с.32-34).

Заявниця з формальних підстав не може оформити пенсію по втраті годувальника, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

За правилами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Також ВС зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IVпередбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).

Аналіз норм статей 4, 5, 10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

З аналізу наведених норм, заявниця, як особа, що досягнула пенсійного віку, має право отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка.

Заявниця перебуває на обліку в Лубенському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком. Розмір пенсії становить станом на червень 2025 становить 3038 грн.

ОСОБА_3 отримував пенсію в середньому розмірі 20000 грн.

Отже, допомога, яка надавалася їй її чоловіком ОСОБА_3 була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Подружжя проживало разом до моменту смерті чоловіка заявниці, вели спільний побут, а отже ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , проживала з ним спільно, та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування, що підтверджується належними,допустимими та у своїй сукупності достатніми доказами, дослідженими у суді.

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення пенсії, суд дійшов до висновку, що вимоги заявниці підлягають до задоволення.

Керуючись статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_2 , за участі заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 11 червня 2024 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на постійному утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Представник заявника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 . Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1711 від 02.04.2017.

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, , адреса вул.Гоголя, 34, м. Полтава.

Повний текст рішення складений 10.11.2025.

Суддя Т. М. Лідовець