ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 672/540/25

Провадження № 22-ц/820/2323/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області в складі судді Рибачук О.Г. від 24 вересня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що після смерті дружини ОСОБА_3 вони стали спільно проживати як чоловік та дружина, оскільки потребували взаємного спілкування та допомоги. З 2010 по 2022 рік (до смерті ОСОБА_3 ) вони проживали однією сім`єю у с.Чорниводи Городоцького (на даний час Хмельницького) району, вели спільне господарство, користувались спільним бюджетом, підтримували та допомагали один одному під час хвороб, мали спільних друзів, разом спілкувалися та допомагали синам ОСОБА_3 . Їхні відносини відповідали відносинам подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у с. Чорниводи після хвороби та був похований у с. Соснівка, організацією поховання вона займалася особисто.

Тому просила встановити факт проживання її, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 06 січня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона має необхідність встановлення даного факту у зв`язку з неможливістю реалізації своїх прав як спадкоємиці майна ОСОБА_3 .

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2025 року позовну заяву задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з 06 січня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 13100 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в позові. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково застосував ст. 74 СК України, оскільки в цій позовній заяві позивачка не вказувала мету встановлення юридичного факту необхідність поділу спільно набутого майна. При розгляді справи з`ясовано, що ними спільно не було придбано майно, вимоги щодо поділу або визнання права власності на таке майно не заявлені.

Вважає помилковим висновок суду, що встановлення цього факту має для позивачки юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації своїх спадкових прав. Вказане судове рішення ніяк не вплине на спадкові права позивачки при наявності заповіту на відповідача, який є сином померлого ОСОБА_3 і його спадкоємцем за заповітом.

Вважає, що позивачка не довела достатніми та допустимими доказами факт проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з січня 2010 року по час його смерті.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник позивачки просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з цим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що згідно довідки Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області від 14.04.2025 року №69 ОСОБА_3 на день своєї смерті був зареєстрований один по АДРЕСА_1 , однак за даною адресою не проживав.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 07.02.2025 року №02.14.14-13-101 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2010 року по 2022 рік (до дня своєї смерті) проживав без реєстрації із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Місцем його смерті є с. Чорниводи Хмельницького району Хмельницької області.

Після смерті ОСОБА_3 організацією його поховання займалася позивачка. ОСОБА_1 отримала виплату допомоги на поховання померлого ОСОБА_3 від Пенсійного фонду України згідно постанови Кабінету Міністрів України №1596 від 30.08.1999 «Про затвердження порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках».

10.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Якимишина С.Є. із заявою щодо вирішення питання про можливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , з яким з 2010 року проживала як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

Постановою приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Якимишина С.Є. від 11.02.2025 року №53/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкове майно, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні відомості, що дають можливість встановити відносини між померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як осіб, що проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, додатково зазначив про наявність в матеріалах спадкової справи чинного заповіту ОСОБА_3 на користь іншої особи.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_3 з січня 2010 року по час його смерті доведено належними та достатніми доказами, встановлення цього факту має юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації позивачкою своїх спадкових прав. Позивачка позбавлена можливості у інший спосіб захистити свої права, що покладає обов`язок на суд сприяти у захисті її прав.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, згідно з ч.ч.1-2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст. 294 ЦПК України).

Між сторонами існує спір щодо спадкування майна спадкодавця ОСОБА_3 , у зв`язку з цим ухвалою Городоцького районного суду від 07.04.2025 року у справі № 672/200/25 аналогічну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, подану в порядку окремого провадження, залишено без розгляду.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Ярмолинецького районного суду перебуває справа № 689/1759/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

У цій позовній заяві, за наявного спору між сторонами про право на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 позивачка повторно заявила вимогу про встановлення цього ж юридичного факту у позовному провадженні.

При цьому позивачка не заявила жодних вимог матеріально-правового характеру до відповідача щодо спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 яке є об`єктом спірних правовідносин сторін.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, викладеною в постанові №925/1265/16 від 22.08.2018 року особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором і чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

Суд першої інстанції не обговорив та не вирішив питання належності обраного позивачкою способів захисту щодо встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу і не врахував, що встановлення юридичного факту у цьому спорі не захистить право позивачки і є неефективним способом захисту.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц зазначила, що позовні вимоги про поділ майна, визнання права на майно, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому висновки судів про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (пункти 40-44).

Отже, за наявного спору між сторонами єдиною належною матеріально-правовою вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав позивачки є вимога про визнання права власності на майно ОСОБА_3 в порядку спадкування.

Відтак у позові про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід відмовити у зв`язку з неефективністю обраного способу захисту прав позивачки.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги слід стягнути з позивачки судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1816,80 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 листопада 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк