Справа № 473/4436/25
"10" листопада 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення,
в серпні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 12 липня 2018 року № 09 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок».
Згідно рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 12 липня 2018 року № 09 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок» вказаний садовий будинок переведено в житловий.
В подальшому, позивач, маючи намір відчужити належний йому житловий будинок, звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дій, оскільки земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок має інше цільове призначення - для індивідуального садівництва та відноситься до земель сільськогосподарського призначення.
Разом з тим, привести цільове призначення земельної ділянки у відповідність до фактичного її використання в адміністративному порядку неможливо (містобудівна документація забудови садівничого товариства «Енергетик», яка необхідна для виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, належної позивачці, відсутня; віднесення територій садівничого товариства «Енергетик» до зони житлової забудови та відповідно заведення містобудівної документації не планується), що, в свою чергу стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Представник позивачки адвокат Літвінов С.С. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав.
Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Згідно рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 12 липня 2018 року № 09 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок» вказаний садовий будинок переведено в житловий.
24 вересня 2018 року право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано державним реєстратором в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачкою.
Згідно ч.1 ст. 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а)землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Тобто, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій, серед яких виділяють землі рекреаційного призначення та землі житлової та громадської забудови.
В свою чергу, відносно кожної із зазначеної категорії земель, іншими положеннями ЗК України визначено порядок їх використання.
Згідно ч.2 ст. 18 ЗК України категорії земель України мають особливий правовий режим.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Поряд з цим, згідно ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд інших об`єктів загального користування.
Отже, законодавством визначено, що розміщення житлової забудови можливо виключно на землях житлової та громадської забудови, а не на сільськогосподарського призначення, до яких відносяться земельні ділянки, призначені для індивідуального садівництва. Таким чином. Земельним кодексом України не передбачено можливість використання земельних ділянок за категорією земель «землі сільськогосподарського призначення» із цільовим призначенням «для індивідуального садівництва» для розташування на них саме жилих будинків. Житлові будинки повинні розміщуватись на земельних ділянках із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку», які відносяться до іншої категорії земель - земель житлової та громадської забудови (ст.ст. 38-42 ЗК України). Вказані земельні ділянки повинні бути розміщені в межах населених пунктів (правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 712/387/17-а та від 22 жовтня 2020 року у справі №818/57/18).
Відповідно до ст.8-1 ЖК Української РСР (в редакції на час прийняття спірного рішення) громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.
Згідно п. 2, 3 Порядку переведення дачних садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, який затверджений постановою КМУ від 29 квітня 2015 року №321 (в редакції на час виникнення спірних відносин) переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально. Для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, сільському голові (далі уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: - копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку (крім випадку, коли право власності на такий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); - письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; - звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.
Отже, переведення дачних і садових будинків в жилі є процедурою, яка передбачає надання садовому будинку статусу житлового за умов відповідності даної споруди будівельним стандартам, що висуваються до житлових домоволодінь
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакцій на час виникнення спірних відносин) відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему, планування території України», «;Про основи містобудування», «;Про архітектурну діяльність», «;Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами.
Згідно п.п. 7, 8, 9 ч.1 ст. 1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Ч. 2 ст. 5 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»» визначено, що вимоги містобудівної документації с обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 вищевказаного Закону генеральний план населеного пункту с основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.
Ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.
Як убачається з матеріалів справи, на час прийняття оскаржуваного рішення Бузької сільської ради, містобудівна документація, яка б передбачала можливість використання території садівничого товариства «Енергетик» для розміщення житлових будинків, не розроблялася, її розроблення не планується. При цьому земельна ділянка, на якій розташовувався належний позивачці будинок, знаходиться за межами населеного пункту, що вказує на те, що здійснення житлової забудови на ній не передбачене чинним законодавством.
Таким чином, з огляду на викладене, під час вирішення питання про переведення дачних і садових будинків у жилі, відповідні органи місцевого самоврядування повинні застосовувати не тільки відповідний Порядок № 321, так і інші норми законодавства, зокрема ЗК України, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (ч.2 ст. 19 Конституції України).
Проте, під час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем вказані вимоги не були дотримані, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 12 липня 2018 року №09 «Про переведення садового (дачного) будинку в жилий будинок», відповідно до якого садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,переведено в житловий, власник ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан