У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2025 року м. Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М. розглянувши позовну заяву представника третьої особи у справі ОСОБА_1 адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення моральної шкоди внаслідок настання нещасного випадку, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пфаннер Бар» до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа: ОСОБА_1 , про скасування акту розслідування нещасного випадку, -

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Пфаннер Бар» звернулося до Барського районного суду Вінницької області із позовною заявою до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа: ОСОБА_1 , про скасування акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 грудня 2024 року о 10 год 50 хв в ТОВ «Пфаннер Бар» код за , дата складання акту : 07 березня 2025 року, та зобов`язання Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці організувати проведення повторного розслідування нещасного випадку.

Ухвалою Барського районного суду від 01.08.2025 року відкрито спрощене провадження у справі 125/1176/25.

23.10.2025 року на адресу засобами поштового зв`язку суду надійшла позовна заява адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, що подана в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення 3000 000 грн моральної шкоди внаслідок настання нещасного випадку, який стався 17 грудня 2024 року об 10 год50 хв на підприємстві ТОВ «ПФАННЕР БАР» із ОСОБА_1 .

Ознайомившись із змістом даної позовної заяви суд приходить до висновку про її повернення виходячи з наступних фактичних та правових підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Положеннями статті 43 ЦПК України визначені загальні процесуальні права та обов`язки учасників справи.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу врегульованого нормами статті 52 ЦПК України.

Відповідно до статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги.

За статтею 195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, щодо якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 зазначив, що зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або залік, або спростування його частково чи повністю, або розгляд в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень статті 52 ЦПК України повинна бути взаємопов`язаною з первісним позовом та містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Таким чином, позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 52 ЦПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами.

Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 916/3245/17, від 12 червня 2019 року в справі № 916/542/18 та Верховного Суду від 09 вересня 2019 року в справі № 910/12463/18.

У пунктах 43, 44 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 (провадження № 12-24гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Натомість вимоги третьої особи із самостійними вимогами знаходяться поз-за межами №125/1176/25 предмету спору, адже первісні позовні вимоги стосуються оскарження акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 грудня 2024 року о 10 год 50 хв в ТОВ «Пфаннер Бар» код за , дата складання акту : 07 березня 2025 року, та зобов`язання Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці організувати проведення повторного розслідування нещасного випадку, на їх обґрунтування наводяться посилання на положення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337, Типового положення про порядок про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці порушення яких на думку позивача допущено членами комісії, а також викривлення свідчень учасників подій що були покладені в основу оскаржуваного акту.

Натомість, позов адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, що поданий в інтересах ОСОБА_1 , як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення 3000 000 грн моральної шкоди спрямований на захист особистих прав та інтересів ОСОБА_1 , як потерпілого від нещасного випадку, на його обґрунтування наведено ряд фактичних обставин, таких як: власне саме травмування ОСОБА_1 , під час виконання трудових обов`язків, неналежна на думку позивача первинна медична допомога при ампутації кінцівки, тривале зволікання з розслідуванням кримінального № 0000344, де він є потерпілим, відсутність матеріальної допомоги з боку роботодавця, інвалідизація від нещасного випадку, та як наслідок втрата можливості до самообслуговування (аркуші 26-29 позовної заяви).

З цього слідує, що задоволення вимоги третьої особи із самостійними вимогами жодним чином не відобразиться на предметі спору у справі №125/1176/25,адже акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 грудня 2024 року не перестане бути предметом спору, а фактичні обставини справи встановленні при розгляді позову третьої особи жодним чином не спростують вимог за первісним позовом де предметом спору є грошова оцінка розміру моральних страждань ОСОБА_1 , але аж ніяк не оцінка висновків акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 17 грудня 2024 року о 10 год 50 хв в ТОВ «Пфаннер Бар».

Більш того, суд рахує, що і відсутня доцільність спільного розгляду таких позовів, адже вони потребують різного за змістом та суттю правового регулювання та встановлення фактичних обставин справи, що істотно ускладнить судовий процес та призведе до невиправданого збільшення процесуальних строків розгляду справи, необхідності проведення судових експертиз, про що власне наполягає і сам адвокат Рябова Д.С. в адресованому до суду позові.

При цьому суд звертає увагу, що справу за первісним позовом віднесено до категорії спрощеного позовного провадження, натомість позовна заява адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, що подана в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами містить вимогу про розгляд справи в загальному позовному провадженні, передачі справи на розгляд до іншого суду.

Суд, також вважає за необхідне зазначити, що наведенні в позовній заяві адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, поданій в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами від 23.10.2025 року підстави для поновлення процесуального строку, а саме : те, що ОСОБА_1 жодним чином не міг отримати ухвалу суду про відкриття провадження по справі, оскільки внаслідок отриманої травми на виробництві є лежачим інвалідом, від якої від досі не відновися (аркуш 5 позову) не є поважними виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

З матеріалів справи слідує, що перше судове засідання було проведене судом 06.10.2025 року.

Ст. 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 127 ЦПК України заява про поновлення процесуального строку розглядається без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява), щодо якої пропущено процесуальний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Натомість як вбачається із матеріалів справи поштове рекомендоване відправлення 570 в якому була направлена ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення першого судового засідання на 06.10.2025 року ОСОБА_1 було направлено на адресу : АДРЕСА_1 та повернуто до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Варто вказати, що ця ж адреса визначена в позовній заяві третьої особи із самостійними вимогами відносно позивача - ОСОБА_1 , для комунікації як з судом так і з іншими учасниками справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала суду є видом судового рішення.

У п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 4 ч. 6ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення (яким є і ухвала суду) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно п. 81. Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 - Рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками Судова повістка, Повістка ТЦК), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

З огляду на викладене, враховуючи твердження представника третьої особи про те, що за ОСОБА_1 , здійснюється постійний догляд його дружиною за місцем його проживання, то непереборних обставин, які б заважали ОСОБА_1 , або його повнолітньому члену сім`ї одержати процесуальні документи із суду не вбачається.

Також у вирішенні даного питання суд вважає за необхідне надати й оцінку твердженням адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, що містяться на 2 аркуші позовної заяви де останій вказує, що потерпіла сторона все одно відшукувала на сайтах Вінницького окружного адміністративного суду, Житомирського районного суду Житомирської області та Вінницького міського суду Вінницької області інформацію, чи не був пред явлений позов про скасування даного акту, тому що потерпілий жодним чином не міг передбачити, що позов буде пред`явлено із порушенням правил підсудності, який буде прийнятий судом по свого провадження.

Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3262-IV суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Ухвала Барського районного суду від 01.08.2025 року про відкриття провадження у справі розміщена на сайті Судова влада за посиланням - https://reyestr.court.gov.ua/Review/129482781 та 14.08.2025 року до неї забезпечено загальний доступ.

З іншої сторони, суд зважає на те, що адвокат Рябов Дмитро Сергійович, як представник потерпілого ОСОБА_1 по кримінальному провадженню № 0000344 внесеному 17 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань представляв інтереси ОСОБА_1 , в Барському районному судді при розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів про що власне свідчать ухвали суду від 15.09.2025 року від 13.10.2025 року по справі № 125/2469/24, що доводить активну процесуальну поведінку представника ОСОБА_1 та відсутність будь-яких перепон в отриманні інформації про судову справу №125/1176/25 із загальнодоступних джерел.

Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Суд звертає увагу представника третьої особи із самостійними вимогами, що повернення позовної заяви не перешкоджає йому звернутися з окремим позовом за яким за умови дотримання всіх вимог ЦПК України буде відкрито провадження у справі та розглянуто спір

На підставі викладеного, керуючись ст.127,193,194 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку для подання позовної заяви адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення 3 000 000 грн моральної шкоди внаслідок настання нещасного випадку, який стався 17 грудня 2024 року об 10 год 50 хв на підприємстві ТОВ «ПФАННЕР БАР» із ОСОБА_1 .

У прийнятті позовної заяви адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення 3 000 000 грн моральної шкоди внаслідок настання нещасного випадку до спільного розгляду з первісним позовом - відмовити.

Позовну заяву адвоката Рябова Дмитра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 як третьої особи із самостійними вимогами до ТОВ «Пфаннер Бар» про стягнення 3 000 000 грн моральної шкоди внаслідок настання нещасного випадку - повернути заявнику.

Роз`яснити третій особі право на звернення до суду з даним позовом в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.11.2025.

Суддя: