ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/577/25
провадження № 2/691/540/25
УХВАЛА

20 жовтня 2025 рокум. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Синиця Л. П., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Поліщука А. Ю. звернулася до суду з позовною заявою про встановлення батьківства ОСОБА_4 стосовно доньки позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення зміни в актовий запис про народження дитини.

Ухвалою від 08 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення батьківства залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків та роз`яснено наслідки невиконання даної ухвали, яку представник позивача ОСОБА_6 отримав 24.09.2025 17:54:43, що підтверджено Довідкою про доставку електронного документу.

01.10.2025 від представника позивача ОСОБА_6 надійшла заява про усунення недоліків (документ сформований в системі "Електронний суд" 30.09.2025), із зазначенням, що ухвалу від 08.08.2025 року отримано 25.09.2025, та з метою усунення недоліку позову вказує, що враховуючи той факт, що позивач звертається до суду за встановлення факту з метою подальшого отримання одноразової грошової допомоги, вбачають у такій вимозі спір про право, а тому вважають, що позивач вибрала правильну позицію стосовно звернення саме в позовному провадженні. Подана заява в позовному провадженні є правильною та такою, що відповідає нормам чинного законодавства. Просив прийняти дану заяву та долучити її до матеріалів справи, відкрити провадження по справі та призначити її до розгляду.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, з урахуванням як змісту та доказів позовної заяви, так і з урахуванням доводів заяви представника позивача про усунення недоліків позову, яка подана з пропушенням строку, що був визначений ухвалою судді (29.09.2025), не встановлено, що позивач та/або відповідачі (батьки загиблого військовослужбовця як потенційні отримувачі ОГД) звертались до відповідних органів із заявами про отримання одноразової грошової допомоги.

У той же час, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди повязує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, при цьому, встановлення юридичного факту передує виникненню вказаних прав.

В межах вказаного провадження розглядається лише встановлення факту батьківства, який, за матеріалами позову, жодною особою не заперечується та не оспорюється, зокрема докази цього відсутні.

У постанові Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права повязується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обовязків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не повязане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан субєктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постанові від 07.02.2024 у цивільній справі № 545/844/23 Верховний Суд дійшов висновку, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Щодо доводів представника позивача, що оскільки встановлення батьківства з метою подальшого отримання одноразової грошової допомоги, вбачають у такій вимозі спір про право, то такі доводи є непереконливими, оскільки у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 213/1448/24). При цьому, саме по собі зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення у якості підстави для звернення до суду в порядку окремого провадження те, що остання подається, зокрема, з метою реалізації певного права, ще не підтверджує наявність спору про право (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2025 року у справі № 441/1215/24).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: "Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право повязаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням субєктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право".

Таким чином, норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість. Однак, позивачем, її представником не наведено достатніх доводів на підтвердження наявності спору про право, а саме не зазначено між ким саме існує спір про право в даній справі.

Предметом розгляду у цій справі є визнання загиблого військовослужбовця батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки позивача.

У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згідно з приписами статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на отримання такої допомоги мають члени сімї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту визнання (встановлення) батьківства загиблого військовослужбовця; його встановлення не повязується з вирішенням спору, а є необхідним для внесення змін до свідоцтва про народження дитини та подальшого звернення для призначення і виплати їй одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця.

Отже, встановлення факту батьківства створить для заявниці юридичні наслідки у вигляді набуття права дитини на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.

Крім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, при розгляді справ, які стосуються подальшої виплати членам сімї загиблого військовослужбовця грошового забезпечення, залученню до участі у справі з метою захисту інтересів держави підлягають Міністерство оборони України або відповідні військові частини.

Дані недоліки є суттєвими, вони не усунуті, і суд не вбачає підстав для відкриття провадження у справі за позовною заявою із зазначеними недоліками.

Згідно частин 3, 5, 7 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Позовна заява і додані до неї документи, повертається не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені факти і відповідні їм правовідносин, приходжу висновку про те, що матеріали справи не містять достатньо даних, з яких вбачається, що існує спір про право, що виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, та оскільки, недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, не усунуті, наявні підстави для визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення батьківства, визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л. П. Синиця