Справа № 487/3581/25
Провадження № 2/487/2119/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

26 травня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі також позивач) до ОСОБА_1 (далі також відповідач), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №10.08.2024-100000091 від 10.08.2024 у розмірі 13 825,00 грн та судовий збір 2 422,40 грн.

Обґрунтування позовних вимог та заперечень відповідача.

Позов обґрунтований тим, що 10.08.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10.08.2024-100000091, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5000 грн шляхом перерахування на рахунок відповідача, строком на 124 дні зі сплатою процентів, комісії та неустойки. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5 000,00 грн, а отже акцептовано умови Договору. Відповідач частково оплатив кредит, а саме 2775,00 грн 07.09.2024 грн. На дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 13 825,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000,00 грн, по процентам 5424,00 грн, комісії у розмірі 900,00 грн та неустойки у розмірі 2500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР».

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, зважаючи на наступне. Так, зазначає, що ОСОБА_1 не отримував кредитних коштів, у зв`язку з чим у позивача відстнє право грошової вимоги до відповідача. Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 22.05.2025 не є первинним (бухгалтерським) документом, оформленим відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому вказаний лист не може вважатися належним підтвердженням наявності заборгованості відповідача. Отже, до позовної заяви позивач не долучив первинні документи (виписки за картковими рахунками), що підтверджують переказ коштів з банківського рахунку позивача на банківський рахунок відповідача і, як наслідок, наявність заборгованості як такої у відповідача. Розрахунок позивача не може братися до уваги у якості належного доказу. Також представник зазначив, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем з 05.01.2019, тому відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати відсотків, штрафів, пені. Тому вважає, що вимоги до відповідача про стягнення процентів, неустойки та додаткової комісії задоволенню не підлягають. Окрім цього, вважає, що часткова оплата у сумі 2775,00 грн має бути врахована як часткова оплата тіла кредиту. Враховуючи наведене, представник просить відмовити у задоволенні позову, витрати на правничу допомогу відповідача стягнути з позивача на користь відповідача. Зазначає, що докази понесення цих витрат будуть надані відповідачем до закінчення судових дебатів у справі або на останньому судовому засіданні у разі спрощеного провадження. Також просить здійснювати судовий розгляд буз участі відповідача та його представника.

У відповіді на відзив, представник позивача посилається на пропущення відповідачем строку подання відзиву, у зв`язку з чим просить залишити відзив без розгляду. Щодо позовних вимог зазначає, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №476919057 від 10.08.2024. Кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі, який підписано електронним підписом відповідача. Зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав доказів на спростування доказів, наданих позивачем. Також зазначає, що виходячи з положень ст. 46 ЗУ «Про платіжні послуги», якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не підтвердилась. Доводи відзиву щодо ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу, представник позивача вважає безпідставними, оскільки товариство не є банківською установою, а здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг без відкриття рахунку, тому не може надати первинні бухгалтерські документи. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів відповідач не заявляв. Щодо укладення кредитного договору, представник позивача зазначає, що він був укладений шляхом: ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (офертою); 2) подання відповідачем Заявки від 10.08.2024; 3) отримання відповідачем підтвердження кредитного договору. Таким чином було укладено кредитний договір у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною позивача документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача, документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний відповідачем, як фінансовий. Відтак, сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Щодо розрахунку заборгованості представник позивача зазначає, що відповідач не зробив власного розрахунку, відповідачем було здійснена часткова оплата 07.09.2024 на суму 2 775,00 грн, що свідчить про визнання боргу та враховано під час розрахунку. Позивач надає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яку вважає належним та допустимим доказом. Щодо комісії у відповіді на відзив зазначено, що відповідач своїм підписом підтвердив ознайомлення з усіма умовами, в тому числі й сплати комісії, зобов`язався їх виконувати. Витрати на правничу допомогу відповідача представник позивача вважає необґрунтованими та значно завищеними, непропорційними до предмета та ціни позову. На підстави викладеного вище, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача, залишити відзив без розгляду.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

29 травня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у відповіді на відзив, а представник відповідача у відзиві просили розглянути справу без їх участі.

Враховуючи подання у часниками справи заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі доказами.

Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 10 серпня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено електронний кредитний договір №10.08.2024-100000091 шляхом ознайомлення з пропозицією укласти договір, поданням заявки, підписаної електронним підписом та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт).

У відповіді позичальника зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11ХХ-ХХХХ-3030.

Відповідно до умов вказаного договору Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: Сума Кредиту: 5 000 грн. 00 коп.; Строк на який надається кредит: 124 дні з дати його надання; Дата повернення кредиту 11.12.2024. Період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня надання кредиту. Продовження строку кредитування не передбачено.

Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. (п. 7 Договір).

Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.(п.8 Договору).

Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність плата за надання Кредиту) 450 грн. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. (п. 11 Договору).

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі "Комісія за обслуговування", "Комісія") 450 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.(п. 12 Договору).

Неустойка: 50 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.(п. 17 Договору).

Відповідно до повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. №12-2205 від 22.05.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 10.08.2024 01:41:55 на суму 5000,00 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 476919057, призначення платежу: Видача за договором кредиту №10.08.2024-100000091.

Відповідно до картки субконто, ОСОБА_1 сплатив 07.09.2024 2775,00 грн, з яких 09.09.2024 зараховано на проценти 2 325,00 грн та 450 грн на сплату комісії.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №10.08.2024-100000091 від 10.08.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 13 825,00 грн: 5000,00 грн основний боргу; 5 425,00 грн проценти; 2 500,00 грн неустойка; 900,00 додаткова комісія.

Джерела права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до статей 205, 207 ЦК України, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до частин 3, 4, 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, а саме, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Параграф 1 ЦК України регулює правовідносини щодо надання позики.

Відповідно до ч. 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 стаття 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 ЦК України).

Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду.

Відповідач у відзиві не заперечує підписання кредитного договору №10.08.2024-100000091, проте заперечує отримання кредитних коштів та не погоджується з нарахуванням процентів, неустойки та комісії.

Судом встановлено, що відповідач не отримав ухвалу про відкриття провадження, представник позивача отримав доступ до справи та відповідно ухвалу про відкриття провадження 18.08.2025, відзив подав 21.08.2025. Тому вказаний відзив подано з дотриманням строку подання відзиву, який судом встановлено з дати отримання ухвали про відкриття провадження.

На підставі матеріалів справи встановлено, що кредитний договір №10.08.2024-100000091 підписаний електронними підписами сторін в порядку передбаченому ст. ст. 638, 639 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

В укладеному між сторонами кредитному договорі визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, наслідки невиконання умов договору. З зазначеними умовами договору відповідач погодився, електронним цифровим підписом підтвердив, що прийняв пропозицію укласти договір саме на запропонованих умовах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5000,00 грн підтверджується відповіддю ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яка містить відомості про суму, дату, номер картки, який відповідає номеру, зазначеному у кредитному договорі; карткою субконто, яка представляє собою впорядковану по датах вибірку інформації про проводки, які відносяться до обраного періоду часу.

Вказані докази у своїй сукупності підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів.

Окрім цього, із вказаної картки субконто встановлено та не заперечувалось відповідачем проведенням ним оплати по вказаному кредитному договору на суму 2 775,00 грн, що також свідчить про отримання ним кредитних коштів.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався лише на недоведеність позивачем отримання відповідачем кредитних коштів, при цьому не надав жодного доказу на спростування тверджень позивача в цій частині.

Однак обов`язок доказування власної правової позиції у справі не може полягати лише у спростуванні протилежною стороною доводів іншої сторони, а насамперед полягає у доведенні стороною власної правової позиції.

При цьому суд приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.

Враховуючи наведене, доводи представника відповідача щодо неотримання відповідачем кредитних коштів не знайшли свого підтвердження в судовому засідання та відхиляються судом.

З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач має заборгованість у сумі 13 825,00 грн: 5000,00 грн основний боргу; 5 425,00 грн проценти; 2 500,00 грн неустойка; 900,00 додаткова комісія.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку.

Вказаний розрахунок відповідає умовам договору та складений з урахуванням проведеної відповідачем оплати за цим договором.

Разом з цим, суд погоджується з доводами відповідача про наявність у нього пільг, передбачених ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», і як наслідок відсутність підстав для стягнення з нього процентів та неустойки, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Як вбачається з копії військового квитка та довідки командира в/ч НОМЕР_2 від 07.05.2025 № 1790 встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу з 05.01.2019 у в/ч НОМЕР_3 , а з 25.01.2025 у в/ч НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій. серія НОМЕР_4 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року та триває по теперішній час.

На підставі наведеного, cуд дійшов висновку про можливість застосування до даних правовідносин пільг, передбачених статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивачем у відповіді на відзив не зазначено жодних заперечень стосовно викладеного та не спростовано наявність пільг у відповідача за вказаною нормою закону.

Отже, з огляду на встановлені обставини, позивач не повинен був нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом та неустойку, оскільки на відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи викладене, із розрахунку заборгованості суд виключає заборгованість по процентам у сумі 5425 грн та неустойкою 2500 грн, а зараховані позивачем на погашення процентів 2325,00 грн зараховує на погашення комісії та основної заборгованості (тіла кредиту).

У зв`язку з цим, заборгованість відповідача за кредитним договором №10.08.2024-100000091, яка підлягає стягненню з відповідача складає 3575,00 грн (5000+900-2325).

Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення комісії суд відхиляє, оскільки Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, у договорі зазначено перелік додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту. При цьому до цих послуг не включені послуги, які відповідно до Закону надаються безоплатно.

З цими умовами відповідач ознайомився та погодився, підписавши акцепт цифровим підписом.

Враховуючи наведене вище, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором №10.08.2024-100000091 у сумі 3575,00 грн тіло кредиту.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної суми, а саме 26%, що складає 629,82 грн.

Представник відповідача у відзиві просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак стороною відповідача не надано жодних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд відмовляє у їх стягненні.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 629,82 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №10.08.2024-100000091 від 10.08.2024 у розмірі 3575,00 грн заборгованість по тілу кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 629,82 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відмовити у стягненні з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», , адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич