Справа № 331/12/25
Провадження № 6/331/335/2025
УХВАЛА

іменем України

10.11.2025

Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., при секретарі Коростельовій К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 та просив розстрочити виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 за позовом АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 108,28 грн., періодом на 12 місяців, рівними частинами по 3 693,29 грн. щомісячно.

В обґрунтування заяви зазначив, що 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 Олександрівським районним судом м.Запоріжжя ухвалено рішення за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 108,28 грн.

На початок військової агресії у лютому 2022 року, він постійно проживав разом з сім`єю у власному житлі м. Бердянська де у нього була постійна робота, яка була пов`язана транспортними перевезеннями та йому належало декілька вантажних автотранспортних засобів.

У вересні 2022 року, він разом з дитиною виїхав з окупованої території до міста Запоріжжя, залишивши у Бердянську все своє рухоме та нерухоме майно та зараз офіційно зареєстрований як внутрішню переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживає разом з дитиною.

20.02.2022 року, рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ним та матір`ю дитини було розірвано та у жовтні 2022 року колишня дружина виїхала за межі України та зараз проживає у Португалії.

Наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/2324/23 від 20.04.2023 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця.

Згідно із довідкою Дніпровського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01.08.2025, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 54 197, 04 грн., а тому дитина знаходиться на його повному утриманні.

Офіційно він не працевлаштований, постійної роботи не має, перебивається випадковими тимчасовими заробітками та отримує соціальну допомогу на себе та на дитину, як внутрішньо перемішена особа.

Таким чином, на даний час у нього склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з безробіттям (не має ніякого доходу), має на утриманні дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з цим не маю можливості погасити суму боргу.

23.09.2025 року Представник АТ КБ «ПритватБанк» надіслав відзив на заяву, в якому вказав, що стосовно посилання Відповідача на важкий матеріальний стан та обставини, на які посилається у своїй заяві відповідач, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просять суд відмовити у задоволенні заяви Відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , захисник Грецов А.В., на задоволенні позовної заяви наполягав.

Представник АТ КБ «ПритватБанк» Ільків І.А. заперечував проти задоволення заяви з підстав вказаних у відзиву.

Суд, заслухавши сторони по справі, розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов таких висновків.

05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 Олександрівським районним судом м.Запоріжжя ухвалено рішення за позовом АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 108,28 грн.та судові витрати.

Виконавче провадження по справі не відкрито.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, оскільки законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, але при цьому дотримувати баланс інтересів і боржника, на його право на розстрочку чи відстрочення виконання судового рішення.

Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим та на строк не більше один рік.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення усієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що заявник не намагається уникнути виконання рішення суду, однак виконання рішення для нього ускладнюється у зв`язку із мінливим матеріальним становищем, оскільки не має єдиного джерело заробітку та доходу, тому суд вважає за можливе допустити розстрочку виконання рішення суду.

За наведених вище обставин заяву про розстрочку виконання рішення суду слід задовольнити та надати заявнику розстрочку виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 за позовом АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 108,28 грн. шляхом погашення боргу періодом на 12 місяців, рівними частинами по 3 693,29 грн. щомісячно.

Керуючись ст.ст. 261, 353-354, 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025- задовольнити.

Допустити розстрочку виконання рішення Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 05 серпня 2025 року по справі №331/12/2025 за позовом АТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 108,28 грн.

Установити розмір погашення боргу періодом на 12 місяців, рівними частинами по 3 693,29 грн. щомісячно , починаючи з дня набрання ухвалою законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Повний текст рішення складено 11.11.2025 року.

Суддя Н.В.Фісун