справа № 619/826/25
провадження № 2/619/698/25
Рішення

Іменем України

10 листопада 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівськийрайонний суд Харківськоїобласті у складі: головуючогосудді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/826/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство Дергачівської міської ради «Берізка»,

вимоги позивача: про стягнення заробітної плати та компенсації втрати частини доходів,

представники відповідача: Калініченко Т.В., Лобойко Р.В.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 у системі «Електорнний суд» звернувся з позовом, у якому просить стягнути з КП Дергачівської міської ради «БЕРІЗКА» суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 у розмірі 59450,00 грн та суму компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 у розмірі 15599,11 грн. У обгрунтування позову зазначено, що з 19.04.2021 по 14.12.2023 він перебував у трудових відносинах з Відповідачем. За період з 01.03.2022 по 30.06.2022 було нараховано, проте не виплачено заробітну плату, отже, порушено його право на отримання заробітної плати, яке підлягає судовому захисту разом з компенсацією втрати частини доходів.

Від представника відповідача надійшов відзив, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що до 02 червня 2023 року КП «БЕРІЗКА» перебувало у спільній комунальній власності Харківської районної ради. Розпорядженням начальника Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області №353 від 02 червня 2023 року «Про прийняття до комунальної власності Дергачівської міської територіальної громади із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківського району було прийнято рішення прийняти КП «БЕРІЗКА» до комунальної власності Дергачівської міської територіальної громади та визнано Дергачівську міську раду засновником. У зв`язку з цим, було перейменовано КП Харківської районної ради «БЕРІЗКА» в КП Дергачівської міської ради «БЕРІЗКА». На момент передачі, інвентаризація документів: бухгалтерських регістрів та звітів, будь-яких договорів з господарчої діяльності, справ з діловодства, наказів відділу кадрів, керівником та головним бухгалтером проведена не була. Документи відсутні по теперішній час, тому про визнання або не визнання дебіторської або кредиторської заборгованості на підприємстві у розпорядженні не йдеться. Із документів, які перебувають в розпорядженні Відповідача свідчать, що дійсно Позивач був прийнятий на посаду директора (надалі Керівник) Комунального підприємства Харківської районної ради «Берізка» за контрактом № 56 від 19.04.2021 року строком на 1 (один) рік, з 19 квітня 2021 року до 18 квітня 2022 року (копія контракту додається). Згідно умов контракту: п.2 «Права та обов`язки сторін» п.2.1 «Керівник здійснює оперативне керівництво Підприємством, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань, передбачених Статутом підприємства та цим контрактом.». Обов`язки керівника: п.2.2 …- виконання Підприємством зобов`язань зі сплати податків, внесення інших обов`язкових платежів до бюджетів та своєчасної виплати заробітної плати працівникам і виконання погодженого графіка погашення відповідної заборгованості», виходячи із вищевказаного саме керівник ОСОБА_1 мав контролювати ситуацію з нарахування або не нарахування заробітної плати (шляхом подання заяви до Засновника підприємства про виведення підприємства у стан простою, тому що можливості виконувати будь-які роботи не було); …- подання на погодження Районної раді штатного розпису та організаційної структури. Штатний розпис подається на погодження щорічно, у місяці, який передує введенню у дію штатного розпису. На 2022 рік погоджений Харківською районною радою штатний розпис відсутній, тому штатні оклади працівників не узгоджені. П.4 «Умови оплати праці та матеріального забезпечення» п.п. 4.1 «за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, Керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного Підприємством у результаті його господарчої діяльності». Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, у період з 24.02.2022 року по 10.05.2022 року селище Питомник, Харківської області, Харківського району, в якому розташовані виробничі потужності підприємства, було в окупації, по теперішній час територія селища Питомник є територією можливих бойових дій. У зв`язку із знищенням виробничої бази та мінної небезпеки на земельних ділянках господарська діяльність на підприємстві не здійснювалась, дохід не отримувався. У зв`язку з вищевикладеним вважаємо, що підстав для нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , як Керівником підприємства Алєксєєнку О.В., як робітнику підприємства, у період з 01.03.2022 -30.06.2022 не було, оскільки: 1. відсутній погоджений Харківською районною радою штатний розпис на 2022 рік, тому не має можливості встановити оклад робітнику; 2. до табелів, згідно яких нараховувалась заробітна плата на підприємстві, вносились не достовірні дані щодо тривалості робочого часу. ОСОБА_1 не міг працювати протягом повного робочого дня (8 годин), оскільки згідно наданих Позивачем «Відомостей з ДРФО платників податків, у період з 01.03.2022 по 30.06.2022, він перебував у трудових відносинах також з Малоданилівською селищною радою Харківського району, Харківської області, але це не було відображено у табелі (копії табелів додаються); 3. заробітна плата робітнику, у даному випадку «Керівнику», згідно контракту виплачується за рахунок частки доходу від діяльності підприємства (підприємство господарської діяльності не здійснювало, доходу не отримувало). Отже, маючи можливість та дійсний кваліфікований сертифікат користувача електронних довірчих послуг, ключ до електронного підпису «Керівника» Комунального підприємства Харківської районної ради «Берізка» нараховував заробітну плату та передавав данні до ресурсів ДПС, чим фіктивно створював заборгованість з заробітної плати підприємства перед ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що були порушені строки подання звітності «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманих з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску»: за 1 квартал 2022 року граничний термін подання 10.05.2022 року фактично поданий 13.12.2022 року, за ІІ квартал 2022 року граничний термін подання 09.08.2022 року фактично поданий 03.05.2023 року, підприємству були нараховані штрафні санкції за несвоєчасну подачу звітності (квитанції №2 про фактичний термін подання розрахунків із електронного кабінету платника податків КП «БЕРІЗКА» - додаються). З 24 березня 2022 року набрав чинності Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", відповідно до якого на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43 (право на працю), 45 (право на відпочинок) Конституції України. Відповідно до статті 10 вищевказаного Закону: Заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором (згідно з контрактом за рахунок частки доходу). Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Заяви, клопотання, процесуальнідії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.02.2025 справу №619/826/25 розподілено судді ОСОБА_2 .

Ухвалою судді ОСОБА_2 від 10.02.2025 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до Розпорядження №01-07/55/2025 від 23.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Дергачівського районного суду Харківської області.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №619/826/25 розподілено судді Нечипоренко І.М.

Відповідно до ухвали суду від 04.08.2025 справу прийнято та призначено для розгляду по суті на 09.10.2025, яке відкладено на 03.11.2025 у зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву прои розгляд справи без його участі.

Представники відповідача у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Рішенням IV сесії VIII скликання Харківської районної ради Харківської області від 16 квітня 2021 року призначено ОСОБА_1 на посаду директора КП Харківської районної ради «Берізка» на умовах контракту строком на 1 рік.

19 квітня 2021 року між Харківською районною радою та ОСОБА_1 укладено Контракт №56 про те, що ОСОБА_1 відповідно до рішення IV сесії Харківської районної ради VIII скликання від 16.04.2021 «Про призначення ОСОБА_1 на посаду директора КП Харківської районної ради «Берізка» з випробувальним терміном 3 місяці на строк один рік до 18.04.2022 (а.с. 24-26).

За відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 працював у КП Дергачівської міської ради «Берізка» на посаді директора (основне місце роботи) з 19.04.2021 звільнений 14.12.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 11).

Розпорядженням Дергачівської міської військової адміністрації №353 від 02.06.2023 прийнято зі спільної комунальної власності сіл, селищ, міст Харківського району до комунальної власності Дергачівської міської територіальної громади Комунальне підприємство Харківської районної ради «Берізка», у тому числі майнові права засновника юридичної особи; утворено комісію по прийому-передачі комунального майна зі спільної комунальної власності; визнано Дергачівську міську раду засновником КП ХРР «Берізка» та перейменовано в Комунальне підприємство Дергачівськоїміської ради «Берізка» (а.с. 27).

Відповідно до акту приймання-передачі від 21.06.2023 Харківська районна рада передала, а Дергачівська міська рада прийняла у комунальну власність територіальної громади на баланс комунального підприємства Дергачівської міської ради «Берізка» майно згідно Додатку (зворот а.с. 27).

За відомостями табелю обліку використання робочого часу за березень 2022 року ОСОБА_1 нараховано 14500,00 грн, за квітень 14500,00 грн, за травень 14500,00 грн, отже вбачається, що ОСОБА_1 у період з березня 2022 року по червень 2022 року виходив на роботу (а.с. 29-30).

За інформацією Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 у березні 2002 року нараховано 14500,00грн, у квітні 14500,00 грн, у травні 15225,00 грн, у червні 15225,00 грн (зворот а.с. 6).

Згідно наказу КЗ «Малоданилівський ліцей» Малоданилівської селищної ради №57-к від 22.09.2020 ОСОБА_1 прийнятий на роботу за сумісництвом з 23.09.2020, тижневе навантаження 5 годин.

За відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу позивачу було нараховано заробітну плату у березні 2022 року КП «Берізка» 14500,00 грн, з яких виплачено 0; Малоданилівською селищною радою нараховано та виплачено заробітної плати 4260,02 грн; у квітні 2022 року КП «Берізка» нараховано заробітної плати 14500,00 грн, з яких виплачено 0; Малоданилівською селищною радою нараховано та виплачено заробітної плати 4260,02 грн; у травні 2022 року КП «Берізка» нараховано заробітної плати 15225,00 грн, з яких виплачено 0; Малоданилівською селищною радою нараховано та виплачено заробітної плати 3932,32 грн; у червні 2022 року КП «Берізка» нараховано заробітної плати 15225,00 грн, з яких виплачено 0; Малоданилівською селищною радою нараховано та виплачено заробітної плати 12388,59 грн (зворот а.с. 8), тобто КП «Берізка» заробітна плата позивачу нарахована, але не виплачена; податки не сплачені.

Загальна сума заробітної плати за період з 01.03. по 30.06.2022 становить 59450,00 грн (сума без вирахування податків).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частинами першою, четвертою та п`ятою статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами (стаття 22 Закону України «Про оплату праці»).

Зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат.

Частиною 2 ст. 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, у якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Водночас згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» №95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Частиною 5 ст. 97 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі статтею 241-1 КЗпП України.

Згідно із ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За загальним правилом заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год ЗО хв 24 лютого 2022 року строком на ЗО діб. В подальшому указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє по цей день.

У пункті 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30- 34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно з частинами другою-четвертою статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку обставин непереборної сили. Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили.

Отже, положення частини першої статті 617 ЦК України не можуть бути підставою для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити працівнику невиплачену заробітну плату.

КП «Берізка» розташоване в селищі Питомник Харківського району Харківської області та відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, у період з 24.02.2022 по 10.05.2022 селище Питомник, Харківської області, Харківського району, в якому розташовані виробничі потужності підприємства, було в окупації, по теперішній час територія селища Питомник є територією можливих бойових дій.

Отже, у зв`язку із окупацією селища Питомник та з метою захисту свого життя і здоров`я, позивач з незалежних від нього причин не міг виконувати свої трудові обов`язки, та враховуючи, що Харківська районна рада не призупинила дію трудового договору з позивачем, не запровадила простій на підприємстві, суд дійшов висновку, що КП «Берізка» Дергачівської міської ради, як правонаступник Харківської районної ради, порушило трудові права позивача на оплату праці, яка мала бути виплачена на умовах, визначених трудовим договором відповідно до статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Також суд зазначає, що військова агресія рф проти України, введення воєнного стану, перебування населеного пункту, де фактично було розташоване підприємство, під окупацією, обстріли, не є тими обставинами, що звільняють роботодавця від обов`язку з оплати праці працівників. Трудовий контракт з позивачем не був розірваний чи призупинений, а отже, працівник залишався в трудових відносинах з роботодавцем, на якого покладено обов`язок забезпечувати реалізацію трудових прав працівників, зокрема право на оплату праці. Невжиття роботодавцем належних організаційно-правових заходів з працівниками, які не мали змоги виконувати свої обов`язки з незалежних від них причин, не може бути підставою для позбавлення їх права на отримання оплати праці.

Відповідно до статті 141 КЗпП, в якій визначаються обов`язки роботодавця, роботодавець, зокрема, повинен правильно організовувати працю працівників. Поряд із цим, зрозуміло, що в умовах окупації агресором роботодавець не може забезпечити виконання умов трудового договору, особисту безпеку працівників, усунути загрози життя і здоров`я працівників. Роботодавець не може вимагати від працівників українських громадян залишатись на окупованій ворогом території України і продовжувати виконання трудових обов`язків в умовах тимчасової окупації. Саме тому Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» введено механізми регулювання трудових відносин, які релевантні умовам тимчасової окупації або територій активних бойових дій. Зокрема, таким механізмом є призупинення трудового договору. В контексті цієї справи в нормативному регулюванні дії трудового договору на підприємстві, яке опинилось на окупованій території, мають застосовуватись публічно-правові засади, зокрема, що надане суб`єкту (роботодавцю) право є водночас його обов`язком. Якщо ж роботодавець рішення щодо дії трудового договору не прийняв, негативні правові наслідки його бездіяльності не можуть бути покладені на працівника, як на слабкішу сторону трудових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2025 по справі №337/4651/23.

Посилання відповідача на відсутність погодженого штатного розпису не є підставою для не виплати заробітної плати.

Твердження Комунального підприємства Дергачівської міської ради «Берізка» про те, що заробітна плата позивачу згідно контракту виплачується за рахунок частки доходу від діяльності підприємства, а підприємство господарської діяльності не здійснювало, доходу не отримувало, є неспроможними з огляду на умови контракту, до яких зміни щодо оплати праці внесено не було.

Твердження відповідача про трудові відносини позивача з іншим роботодавцем, внаслідок чого він не міг працювати протягом повного робочого дня (8 годин), що не було відображено у табелі обліку робочого часу суд вважає неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до статті 21 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» працівники підприємств, установ, організацій мають право, крім основного трудового договору, укладати трудові договори про роботу за сумісництвом. При цьому таких договорів може бути кілька.

Сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (стаття 102-1 КЗпП України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За відомостями наказу КЗ «Малоданилівський ліцей» Малоданилівської селищної ради №57-к від 22.09.2020 ОСОБА_1 прийнятий на роботу за сумісництвом з 23.09.2020 з тижневим навантаженням 5 годин.

Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 804/3583/17 (провадження № К/9901/5587/17, № К/9901/5602/17) зазначив, що суміщення професій (посад) має такі особливості: робота за другою посадою не відображається в табелі обліку використання робочого часу; оплата роботи за другою посадою на законодавчому рівні класифікується як надбавка до заробітної плати.

Враховуючи викладене, судом не встановлено порушення трудового законодавства та відповідачем не доведено, що робота позивача за сумісництвом вплинула на правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 як між працівником та роботодавцем за трудовим договором.

Водночас, суд не вбачає підстав для задовлення позову в частині стягнення компенсації втрати частини доходів за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 у розмірі 15599,11 грн, з огляду на таке.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Установивши при розгляді справи, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Разом з тим суд звертає увагу на наявність форс мажорних обставин та наявності підстав для звільнення від відповідальності відповідача за несвоєчасний розрахунок при звільнені, з огляду на таке.

Так, 24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким встановлено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці лише якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Тож у разі перевірки чи виникнення судового спору роботодавцю потрібно буде доводити, що причиною порушення строків виплати зарплати була саме непереборна сила.

Разом з тим форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від самого обов`язку виплати зарплати.

Отже, якщо у роботодавця немає об`єктивної можливості вчасно виплачувати працівникам заробітну плату через війну, то такого роботодавця не буде притягнуто за це до відповідальності. При цьому невиплата зарплати не допускається, можливе лише відтермінування її виплати через форс-мажор.

Можливість застосування форс-мажору у трудових відносинах підтверджено постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15. У даній справі суд дійшов висновку, що затримка проведення розрахунків по оплаті праці відбулася не з вини роботодавця, а через настання обставин непереборної сили в зоні АТО, що підтверджувалось висновком Торгово-промислової палати.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відсутні, оскільки відсутня вина відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивача звільнено від сплати судового збору, а він мав сплатити 1211,20 грн, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 79,21 %, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 959,30 грн, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Дергачівської міської ради «Берізка» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 у розмірі 59450,00 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень), з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Дергачівської міської ради «Берізка» на користь держави судовий збір у розмірі 959,30 грн (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 30 копійок).

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Комунальне підприємство Дергачівської міської ради «Берізка», , місцезнаходження: 62332, Харківська область, Харківський район, селище Питомник, вул. Комунальна, 3-Е.

Суддя І. М. Нечипоренко