Провадження № 22-ц/801/2123/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 рокуСправа № 127/12096/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційні скарги Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» та представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - адвоката Кобзіної Альони Сергіївни, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бессараб Н. М. в залі суду в м. Вінниці, повне судове рішення складено 08 серпня 2025 року,

у цивільній справі № 127/12096/25 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці», за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці», за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення матеріальної шкоди, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо незабезпечення ОСОБА_2 підгузками та нутріативним харчуванням протягом липня 2024 року - лютого 2025 року включно;

- зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 підгузками в кількості 5 штук на день та нутріативним харчуванням у виді сумішей в кількості 1 упаковка на день (відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024);

- стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» на користь ОСОБА_1 як законного представника малолітнього ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 165 535,76 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2022 року сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» (далі - КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці») укладено з ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 декларації. 01 серпня 2024 року ОСОБА_2 було видано медичний висновок №54/24 про дитину інваліда віком до 18 років, на підставі чого 25.07.2024 було видано форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда. Враховуючи зміст індивідуальної програми реабілітації, ОСОБА_2 потребує допоміжних засобів для туалету, а саме підгузків в кількості 4-5 штук на добу, а також спеціального нутріативного харчування у виді сумішей «Нутріні» та «Нутрізон» з розрахунку 1 упаковка на добу. Відповідно до листа відповідача, кількість виданих підгузків ОСОБА_2 становила: 440 штук за 2024 рік, 70 штук за січень та лютий 2025 року. Беручи до уваги відповідь КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» від 19.02.2025, в затвердженому плані використання бюджетних коштів на 2025 рік по КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» доведена сума на закупівлю підгузків для осіб з інвалідністю з розрахунку 1 упаковка на 1 людину на місяць і тільки на 7 місяців поточного року. Також у відповіді було зазначено, що в 2024 році щомісячно (окрім листопада), а також в січні та лютому 2025 року сину позивача було надано по 1 упаковці підгузків щомісяця. Окрім того, було повідомлено, що кошти на нутритивне харчування осіб з інвалідністю в планах використання бюджетних коштів на 2024-2025 роки не передбачено. У відповіді було зазначено, що в 2024 році позивачеві було видано в якості гуманітарної допомоги спеціальне харчування. Однак позивач звертає увагу на те, що зазначене харчування відрізняється за своїми харчовими особливостями від того, яке зазначене в програмі реабілітації, а тому не в повній мірі підходить для її сина та при відкритті такого харчування було виявлено, що воно зіпсоване, у зв`язку з чим є непридатним для вживання.

Таким чином, протягом 2024 року та на початку 2025 року ОСОБА_2 мав би отримувати безоплатно підгузки та нутритивне харчування відповідно до індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, проте відповідач покладені на нього обов`язки належним чином не виконував.

Для догляду за дитиною ОСОБА_1 використовує підгузки Сhicolinо Сlassiсо дитячі, розмір 4 (7-14 кг), що фактично відносяться до найнижчої цінової категорії. Зазначене підтверджується витягом із веб-сайта Таbletki.ua, відповідно до якого вартість зазначених підгузків у упаковці по 36 шт. в мережах аптек по м. Вінниця коливається від 357,08 грн. до 402,00 грн. Натомість відповідно до відповіді ПП «Конекс» від 12.05.2025, середня вартість підгузків дитячих розміру №4 (для дитини вагою 8,5 кг) середньої цінової категорії у мережі аптек «Конекс» за період з липня 2024 року по березень 2025 року складала 472,35 грн. Беручи до уваги відповідь КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» від 19.02.2025 року, в затвердженому плані використання бюджетних коштів на 2025 рік по КНП «ЦПМСД №2 Вінниці» доведена сума на закупівлю підгузків для осіб з інвалідністю з розрахунку 1 упаковка на 1 людину на місяць, і тільки на 7 місяців поточного року. Також було зазначено, що в 2024 році щомісячно (окрім листопада), а також в січні та лютому 2025 року сину позивача було надано по 1 упаковці підгузків щомісяця. Виходячи з особливих потреб дитини на використання підгузків з розрахунку 5 підгузків на 1 день, на місяць таких підгузків необхідно орієнтовно 150 - 155 штук (5 х 30/31 день), тобто трохи більше ніж 4 пачки підгузків (150 штук / 36 штук у пачці = 4.17 пачки). Враховуючи наведене, з серпня 2024 року по лютий 2025 року включно позивач докуповувала для догляду за сином орієнтовно по 3 пачки підгузків щомісяця (окрім листопада, коли підгузки лікарнею не видавалися взагалі, тобто була необхідність в купівлі 4 пачок). Орієнтовна сума, яку витратила позивач на купівлю підгузків для сина в період з серпня 2024 року по лютий 2025 року включно становить: (3 пачки х 6 місяців) + 4 пачки) х 357,08 грн = 22 пачки підгузків х 357,08 грн = 7 855,76 грн. Враховуючи розрахунки, викладені в позовній заяві, на купівлю нутритивного харчування для сина з 25 липня 2024 року по 28 лютого 2025 року позивач витратила орієнтовно (219 х 720 грн) 157 680 грн. У зв`язку з чим внаслідок протиправної бездіяльності КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» позивач в період з липня 2024 року по лютий 2025 року включно зазнала матеріальної шкоди в розмірі 157 680 грн + 7 855,76 грн = 165 535,76 грн, яку просить стягнути з відповідача на її користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо належного забезпечення ОСОБА_2 підгузками та нутритивним харчуванням з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024.

Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 підгузками та нутритивним харчуванням відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання забезпечення виробами медичного призначення осіб з інвалідністю в межах затвердженого бюджету вирішується безпосередньо відповідними закладами охорони здоров`я, а не органами місцевого самоврядування. Отже на законодавчому рівні закріплено обов`язок закладу охорони здоров`я, яким є й відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці», забезпечувати особу з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, місцевий суд зазначив, що позивачем не надано належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) щодо підтвердження факту заподіяння їй матеріальної шкоди саме в розмірі 165 535,76 грн для придбання синові підгузків та нутритивного харчування, а тому дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У серпні 2025 року Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, яким неповно з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а тому просить судове рішення у частині задоволених позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Крім того, у серпні 2025 року представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - адвокат Кобзіна А. С. подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди, посилаючись на його незаконність у зв`язку з порушенням норм матеріального права, за наслідками розгляду якої позивач просить скасувати судове рішення в цій частині та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким стягнути з відповідача на її користь як законного представника малолітнього ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 165 535 грн 76 коп.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - адвоката Кобзіної А. С.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 вересня 2025 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці».

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 вересня 2025 року справу призначено до розгляду 04 листопада 2025 року з повідомленням учасників справи та оголошено перерву до 11 листопада 2025 року о 11:20 год.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Основними доводами апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» є те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий суд не врахував, що механізм безоплатного забезпечення медичними виробами та іншими засобами осіб з інвалідністю визначений Порядком забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1301 (в редакції постанови КМУ від 24 лютого 2021 р. № 141) (далі - Порядок).

Вказує, що пунктом 2 Порядку встановлено, що до медичних виробів, якими безоплатно забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб через структурні підрозділи з питань охорони здоров`я обласних. Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - структурні підрозділи з питань охорони здоров`я), належать медичні вироби та інші засоби, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб в закладах охорони здоров`я для використання в амбулаторних умовах згідно з додатком 1, який містить підгузки дитячі, однак не містить нутріативного харчування і воно не відноситься до виробів медичного призначення, до лікувального харчування та не є лікарським засобом, про що зазначено в постанові Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 року №1303 (зі змінами), тому правові підстави для забезпечення цим харчуванням взагалі відсутні.

Зауважує, що відповідно до пункту 16 Порядку структурні підрозділи з питань охорони здоров`я забезпечують медичним виробом осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та визначені категорії осіб через заклади охорони здоров`я, які визначають структурні підрозділи з питань охорони здоров`я, установи попереднього ув`язнення або відбування покарання.

Також вказує, що пунктом 9 Порядку передбачено, що у разі відсутності в структурному підрозділі з питань охорони здоров`я необхідного типу (виду) медичного виробу на дату подання заяви особа забезпечується необхідним медичним виробом у порядку черговості, що формується за датою надходження від неї заяви із документами, зазначеними у пункті 7 цього Порядку.

Враховуючи викладені норми Порядку, відповідач вважає, що обов`язок забезпечити особу з інвалідністю медичним виробом лежить на структурному підрозділі з питань охорони здоров`я обласної держадміністрації, а заклад охорони здоров`я лише здійснює фактичну видачу такого виробу (за його наявності).

Таким чином, на переконання апелянта, позивачу слід було залучати до участі в справі, як відповідачів: Департамент охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної державної адміністрації та Департамент охорони здоров`я Вінницької міської ради та досліджувати питання належного фінансування забезпечення ОСОБА_2 необхідними виробами медичного призначення. Вважає, що таким правом був наділений і суд першої інстанції, однак в порушення процесуальних норм, такого не здійснив.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що КНП « ЦПМСД №2 м. Вінниці» мало у своєму розпорядженні більше підгузків з розрахунку кількості 215 осіб з інвалідністю та дітей - інвалідів та протиправно не здійснювало їх видачу позивачу.

Зазначає, що місцевим судом проігноровано норми статті 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та статті 11 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Отже, на переконання апелянта, покладаючи на КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» обов`язок забезпечувати ОСОБА_2 підгузками та нутритивним харчуванням відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 року, суд першої інстанції ігнорує означений Порядок, тоді як останній не покладає такого обов`язку на заклад охорони здоров`я.

Оскільки чинним законодавством встановлений конкретний порядок вирішення питань забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами та джерела фінансування такого забезпечення, тому КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» вважає, що позивачем не доведено винних дій відповідача у порушені її прав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , мотивовано тим, що враховуючи фізіологічні особливості розвитку дитини, так чи інакше така дитина потребувала кожного дня нутритивного харчування та використання підгузків незалежно від того, чи була така дитина забезпечене зазначеними засобами з боку відповідача. При цьому увесь тягар по забезпеченню дитини зазначеними засобами (при ненаданні їх лікарнею) лягав на позивача, оскільки без використання таких засобів неможливо було забезпечити нормальні умови існування дитини-інваліда.

Вказує, що в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог стороною позивача було належним чином обґрунтовано відповідний заявлений розмір матеріальної шкоди, що підлягав стягненню на користь позивача, тому вважає, що така шкода в розмірі 165 535,76 грн, з урахуванням норм статей 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, має бути стягнена з відповідача.

Посилаючись на висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 09 квітня 2024 року у справі № 584/947/20, представник позивача зокрема вказує, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо ж в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Доводи осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

05 вересня 2025 року директор КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» Кривов`яз Т. М. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , в якому заперечила аргументи, викладені в апеляційній скарзі на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, тому просить залишити рішення суду першої інстанції в цій частині без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема вказала, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи в цій частині, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) щодо підтвердження факту заподіяння їй матеріальної шкоди саме в розмірі 165 535,76 грн для придбання синові підгузків та нутритивного харчування, а тому правильно вважав, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю.

12 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - адвокат Кобзіна А. С. через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці», вказавши на правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції щодо того, що питання забезпечення виробами медичного призначення осіб з інвалідністю в межах затвердженого бюджету вирішується безпосередньо відповідними закладами охорони здоров`я, а не органами місцевого самоврядування.

На думку представника позивача, висновки суду першої інстанції відповідачем не спростовані, тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці».

Представник Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради Заярна Н. О. 15 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, відповідно до яких просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Посилаючись на норми статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 56 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статей 10, 37, 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», статті 11 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», зокрема зазначила, що Департамент охорони здоров`я міської ради не погоджується із доводами апеляційної скарги КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» щодо залучення до участі у справі як відповідачів Департамент охорони здоров`я Вінницької міської ради та Департамент охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації.

Також вказала, що органами державної влади не передбачаються кошти в державному бюджеті для забезпечення осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю технічними та іншими засобами (у тому числі підгузками).

Тому, з метою безкоштовного забезпечення технічними та іншими засобами осіб з інвалідністю (згідно висновків МСЕК), дітей з інвалідністю (згідно висновків обласної ЛКК), які є жителями Вінницької міської територіальної громади, на виконання рішення Вінницької міської ради від 24.12.2021 року №758 «Про хід виконання міської програми «Здоров`я вінничан на 2017-2021 роки» та затвердження програми «Здоров`я вінничан на 2022-2024 роки», виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення від 20.01.2022 року №140 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених в бюджеті ВМТГ на безкоштовне забезпечення технічними та іншими засобами осіб з інвалідністю (згідно висновків МСЕК), дітей з інвалідністю (згідно висновків обласної ЛКК), які є жителями ВМТГ на виконання заходів програми «Здоров`я вінничан на 2022-2024 роки», зі змінами.

Отже відповідно до Порядку №140 головним розпорядником коштів бюджету ВМТГ є Департамент охорони здоров`я Вінницької міської ради, а одержувачами коштів бюджету ВМТГ є, зокрема КНП «ЦПМСД « 2 м. Вінниці».

Звертає увагу, що нормативно-правові підстави для забезпечення ОСОБА_2 спеціальними харчовими сумішами за рахунок коштів бюджету Вінницької міської територіальної громади відсутні. Крім того, судом не взято до уваги пояснення з приводу запису про нутритивне харчування в ІПР ОСОБА_2 , зробленого з порушенням п. 2.1 розділу Інструкції про заповнення ІПР, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2007 № 623.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , та її представник - адвокат Кобзіна А. С. в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, заперечили щодо задоволення апеляційної скарги КНП «ЦПМСД « 2 м. Вінниці»

Представник відповідача КНП «ЦПМСД № 2 м. Вінниці» Кривов`яз Т. М. 31.10.2025 через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, підтримала доводи апеляційної скарги КНП «ЦПМСД № 2 м. Вінниці», просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , а рішення суду першої інстанції, ухвалене у цій справі в частині задоволених позовних вимог скасувати.

Представник Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради Заярна Н. О. 04.11.2025 через систему «Електронний суд» також подала заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, при ухваленні судового рішення, просила врахувати пояснення Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.02.2014 та повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 6, 7).

ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеними особами, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №509- від 03.10.2023 та №509- від 03.10.2023 (а.с. 5 на звороті).

14 квітня 2022 року сімейним лікарем КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» ОСОБА_4 укладено з ОСОБА_2 декларацію №0001-1Р80-ЕМА0 щодо надання первинної медичної допомоги (а.с. 8).

Відповідно до медичного висновку №54/24 про дитину інваліда віком до 18 років, підгрупа «А» від 01.08.2024, ОСОБА_2 має захворювання, яке відповідає розділу І, пункту 2, підпункту 2.1 переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років (а.с. 9).

Згідно з випискою з медичної карти КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 від 22.05.2024, дитині встановлено такі діагнози: G80.00 - cпастичний церебральний параліч, неуточнений, R62.0 - затримка етапів розвитку F72.1 - розумова відсталість тяжкого ступеня, значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги і лікування, Q67.51 - вроджений сколіоз, позиційний, Q67.8 - інші вроджені деформації грудної клітки, М24.50 - контрактура суглоба, множинні локалізації, J34.2 - зміщена носова перегородка, К59.0 закреп, D53.0 - білково-дефіцитна анемія, К90.8 - інші порушення всмоктування у кишках, Е43 - неуточнена тяжка білково-енергетична недостатність, G80.03 - cпастична квадриплегія, N27.1 - мала нирка, двобічна. Лікувальні і трудові рекомендації: рекомендована планова вакцинація від пневмококової інфекції та щорічна вакцинація проти грипу. Раціональний режим сну та відпочинку. Висококалорійні суміші, збагачені білком (Nutrison Powder 430г Nutrini 500 мл, Іnfatrini 125 мл, Nutridrink Соmpact Fibre 125 мл - на вибір, постійно); суміші Nutrilon кисломолочний, Nutrilon Pronutra для передчасно народжених і дітей з малою вагою тіла, NAN SupremePro/OptiPro з пробіотиком, дитячі молочні та безмолочні каші Мілупа, Хіпп, Нестле, дитяче пюре Гербер, Нестле, Чудочадо різноманітними смаками та інші - на вибір (а.с. 12).

Відповідно до медичної виписки Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні Вінницької обласної ради стаціонарного хворого №7747 від 30.05.2024, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.05.2024 по 04.06.2024 (а.с. 13).

Також 25.07.2024 лікарсько-консультативною комісією Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні Вінницької обласної ради складена індивідуальна програма реабілітації №4 дитини-інваліда ОСОБА_2 , з терміном дії два роки. Зокрема, у п. 4 якої визначено, що ОСОБА_2 потребує допоміжних засобів для туалету - 4-5 шт. на добу (ЦПМСД), а також зверху аркуша програми зазначено, що потребує нутріативного харчування «Нутріні» та «Нутрізон» з розрахунку по 1 упаковці на добу (а.с. 10-11).

ОСОБА_2 перебуває на обліку в КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» як дитина-інвалід для отримання і заміни технічних та інших засобів (а.с. 65-66).

З картки забезпечення технічними та іншими засобами в КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» ОСОБА_2 вбачається, що він забезпечувався підгузками в 2022-2025 роках, проте не в тій кількості, як це передбачено індивідуальною програмою реабілітації №4 від 25.07.2024 дитини-інваліда ОСОБА_2 (а.с. 67).

18.02.2025 ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» щодо неналежного забезпечення ОСОБА_2 підгузками, у відповідь на яку 19.02.2025 КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» повідомило, що відповідно до постанови КМУ від 03.12.2009 №1301, п. 3 забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами (зокрема підгузками) здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, передбачених на зазначену мету. Потреба для осіб з інвалідністю в забезпеченні технічними засобами на 2025 р. розроблялась в жовтні 2024 р. згідно заяв пацієнтів. Заява ОСОБА_1 на отримання підгузків врахована в проекті бюджету на 2025 рік відповідно до ІПР. Але в затвердженому плані використання бюджетних коштів на 2025 рік по КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» доведена сума на закупівлю підгузків для осіб з інвалідністю з розрахунку 1 упаковка на 1 людину на 1 місяць і тільки на 7 місяців поточного року. В 2024 році щомісячно (крім листопада) ОСОБА_2 було надано по 1 упаковці підгузок, також в 2025 році в січні та лютому місяці видано по 1 упаковці. В 2024 році було видано по гуманітарній допомозі: Nutrucia rutridrink compact protein №60, Nutrucia rutridrink diasip № НОМЕР_3 , Nutrucia rutridrink peptisor b plus hehp 1000ml №8, харчування-крем №5. Водночас доведено до відома, що кошти на нутріативне харчування осіб з інвалідністю в планах використання бюджетних коштів на 2024-2025 рік не передбачені (а.с. 14).

Згідно з інформацією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» №261/01-4 від 28.02.2025, для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 було видано підгузки у такій кількості: за 2022 рік - 385 штук; за 2023 рік - 493 штуки; за 2024 рік - 440 штук; за січень та лютий 2025 року 70 штук (а.с. 15).

З відповіді виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.02.2025, адресованої ОСОБА_1 щодо її звернення на Урядову «гарячу лінію» від 24.01.2025, яке надійшло з Вінницької обласної військової адміністрації за належністю, щодо забезпечення сина ОСОБА_2 підгузками слідує, що порядок забезпечення підгузками передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами» (із змінами) (далі - Порядок). Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачене забезпечення осіб з інвалідністю медичними виробами за рахунок та в межах коштів державного (у тому числі в рамках державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення) та місцевих бюджетів, передбачених на зазначену мету, та інших не заборонених джерел фінансування. Наразі державним бюджетом видатки на забезпечення памперсами осіб з інвалідністю не передбачені. Забезпечення здійснюють органи місцевого самоврядування в межах фінансових можливостей. Заходи, спрямовані на безкоштовне та пільгове забезпечення жителів Вінницької міської територіальної громади медичними виробами, зокрема памперсами, в разі їх незабезпечення за рахунок коштів державного бюджету внесені до міської програми «Здоров`я вінничан на 2022 - 2025 роки» (із змінами), затвердженої рішенням сесії Вінницької міської ради від 24.12.2021 року №758. Бюджет Вінницької міської територіальної громади на 2025 рік сформовано та збалансовано відповідно до очікуваних надходжень. Для КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 міста Вінниці» на 2025 рік на зазначений захід за розподілом передбачено 622,56 грн. при потребі 2569,962 грн. Надалі розподіл закуплених технічних засобів, зокрема підгузків, здійснюється між пацієнтами пропорційно до потреби. За інформацією адміністрації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці», станом на 19.02.2025 для ОСОБА_2 виділені підгузки у кількості 70 шт. Додатково повідомлено, що 11.02.2025 працівниками управління соціального захисту населення (Правобережне) департаменту соціальної політики міської ради було сформовано заяву та декларацію для надання матеріальної грошової допомоги (а.с. 16).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року частково не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Правовідносини що виникли між сторонами регулюються Законами України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та інших актів законодавства, що видаються відповідно до цих законів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6 статті 32 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад у сфері охорони здоров`я належить забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

Згідно з статтею 56 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» призначення медичних виробів та допоміжних засобів реабілітації пацієнтам здійснюється у порядку призначення медичних виробів та допоміжних засобів реабілітації, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Категорії осіб, які підлягають безплатному або пільговому забезпеченню зазначеними виробами, а також умови і порядок забезпечення ними встановлюються законодавством України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, поширює інформацію про таку продукцію. Технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю є: протезно-ортопедичні вироби, у тому числі ортопедичне взуття; спеціальні засоби для самообслуговування та догляду; засоби для пересування; допоміжні засоби для особистої рухомості, переміщення та підйому; меблі та оснащення; спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією; спеціальні засоби для освіти (включаючи літературу для сліпих) і зайняття трудовою діяльністю; спеціальне фізкультурно-спортивне обладнання і спорядження, спортивний інвентар.

Згідно з статтею 37 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» види матеріального забезпечення, медичної та іншої допомоги, а також соціальних та інших послуг, що надаються особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, джерела їх фінансування встановлюються законом. Допомога та послуги надаються на умовах та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони для письмового спілкування тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо), а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом - за наявності відповідного медичного висновку.

Порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю лікарськими, допоміжними засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки допоміжних засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України (частина дев`ята статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1301 «Про затвердження Порядку забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2021 р. № 141) затверджено Порядок забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами.

Цей Порядок визначає механізм безоплатного забезпечення медичними виробами та іншими засобами (далі - медичні вироби) осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та осіб, зазначених в абзаці шостому статті 4 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (далі - визначені категорії осіб), які мають виражені порушення функцій органів та систем незалежно від встановлення їм інвалідності з метою їх медичної реабілітації.

Особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та визначені категорії осіб забезпечуються безоплатно медичними виробами з урахуванням їх індивідуальних потреб.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку до технічних заходів, які отримують безпосередньо особи з інвалідністю, діти з інвалідністю або їх законні представники в закладах охорони здоров`я для використання в амбулаторних та побутових умовах, належать слухові апарати, сечоприймачі чоловічі та жіночі, високопоглинальні прокладки для жінок, які страждають нетриманням сечі, калоприймачі, підгузки, а також технічні засоби з мовним виводом: глюкометри, термометри та тонометри.

Відповідно до пункту 3 Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними засобами здійснюється на підставі медичного висновку за рахунок та в межах коштів державного та місцевого бюджетів, передбачених на зазначену мету.

Пункт 5 Порядку зазначає, що потребу у забезпеченні технічними засобами (крім зубопротезування) визначають: дітям з інвалідністю ЛКК на підставі індивідуальної програми реабілітації.

Відповідно до пункту 2 та пункту 3 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 р. №757, Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю комплекс оптимальних видів, форм, обсягів, строків реабілітаційних заходів з визначенням порядку, місця їх проведення, спрямованих на відновлення та компенсацію порушених або втрачених функцій організму і здібностей особи з інвалідністю та дитини з інвалідністю.

Індивідуальна програма розробляється на підставі Державної типової програми реабілітації осіб з інвалідністю, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. № 1686.

Відповідно до Державної типової програми реабілітації осіб з інвалідністю, надавачем послуг по забезпеченню осіб з інвалідністю виробами медичного призначення, в тому числі й підгузками, є заклади охорони здоров`я.

Згідно з статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми бо її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Фінансування реабілітаційних заходів індивідуальної програми здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному та місцевих бюджетах на цю мету, та інших джерел (пункт 15 Постанови №757).

Отже забезпечення дітей з інвалідністю медичними виробами здійснюється на підставі індивідуальної програми реабілітації, оформленої ЛКК за рахунок та в межах коштів державного (у тому числі в рамках державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення) та місцевих бюджетів, передбачених на зазначену мету, та інших не заборонених джерел фінансування.

Відповідно до пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними та іншими засобами» від 03 грудня 2009 №1301 у разі відсутності в територіальному органі охорони здоров`я необхідного типу технічного засобу на момент подання заяви інвалід або дитина-інвалід береться на чергу, що формується за датою надходження заяви.

Згідно з пунктом 14 вищевказаної Постанови територіальні органи охорони здоров`я подають щороку до 15 березня до Міністерства охорони здоров`я звіт про кількість інвалідів і дітей-інвалідів, які перебувають на обліку, та тих, що зняті з обліку відповідно до пункту 13 цього Порядку, а також інформацію про кількість одержаних територіальними органами охорони здоров`я технічних засобів, їх вартість, кількість виданих технічних засобів, а також про їх залишок на початок та кінець звітного періоду.

Відповідно до пунктів 16, 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 №1301 територіальні органи охорони здоров`я забезпечують технічним засобом інваліда і дитину-інваліда через заклади охорони здоров`я, перелік яких затверджується наказом територіальних органів охорони здоров`я та установи, у яких тримаються особи, взяті під варту чи засуджені.

Заклади охорони здоров`я забезпечують інвалідів і дітей-інвалідів технічними засобами на підставі відомостей, форма яких затверджується Міністерством охорони здоров`я, наданої територіальним органом охорони здоров`я, в якій зазначаються, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові інваліда, дитини-інваліда, для якої призначений технічний засіб, тип технічного засобу. Відомість складається територіальним органом охорони здоров`я з урахуванням черговості інвалідів і дітей-інвалідів відповідно до пункту 9 цього Порядку.

У разі коли строк, на який видається технічний засіб, менший ніж один місяць, територіальні органи охорони здоров`я мають право видати його інваліду або законному представнику інваліда, дитині-інваліду у необхідній на період, не менший ніж один місяць, кількості.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі Фонду соціального захисту інвалідів, місцевих бюджетів, а також органами місцевого самоврядування за місцевими програмами соціального захисту окремих категорій населення за рахунок коштів місцевих бюджетів.

В разі додержання механізму, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 №1301, безоплатного забезпечення інвалідів технічними засобами для якнайбільшої компенсації функцій ушкоджених органів, з метою медичної та соціальної реабілітації інвалідів з вираженими порушеннями функцій органів та систем, технічні та інші засоби реабілітації надаються безоплатно особам з інвалідністю на підставі індивідуальної програми реабілітації.

Статтею 11 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених нормативно-правовими актами створюють умови для забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, виходячи з їх потреб та відповідно до рекомендацій медико-соціальних експертних комісій (лікарсько-консультативних комісій лікувально-профілактичних закладів), технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, спеціальним автотранспортом та реабілітаційними послугами.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ» установа незалежно від того, чи веде вона бухгалтерський облік самостійно, чи обслуговується централізованою бухгалтерією, для забезпечення своєї діяльності складає індивідуальні кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису за кожною виконуваною нею бюджетною програмою (функцією), а вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров`я також - індивідуальні плани використання бюджетних коштів та індивідуальні помісячні плани використання бюджетних коштів.

Повноваження виконавчих органів місцевого самоврядування у сфері охорони здоров`я визначені статтею 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, а саме управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм; та делеговані повноваження: забезпечення в межах наданих повноважень доступності і безоплатності освіти і медичного обслуговування на відповідній території, можливості отримання освіти державною мовою, а в межах території, на якій поширена регіональна мова, - цією регіональною мовою або мовою меншини згідно з нормами статті 20 Закону України «Про засади державної мовної політики»; забезпечення відповідно до Закону розвитку всіх видів освіти і медичного обслуговування, розвитку і вдосконалення мережі освітніх і лікувальних закладів усіх форм власності, фізичної культури і спорту, визначення потреби та формування замовлень на кадри для цих закладів, укладення договорів на підготовку спеціалістів, організація роботи щодо удосконалення кваліфікації кадрів, залучення роботодавців до надання місць для проходження виробничої практики учнями професійно-технічних навчальних закладів; забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення; внесення пропозицій до відповідних органів про ліцензування індивідуальної підприємницької діяльності у сфері охорони здоров`я.

Таким чином, на підставі лімітних довідок розпорядники нижчого рівня, тобто підпорядковані комунальні заклади охорони здоров`я складають кошториси та надають їх на затвердження до відповідного Департаменту охорони здоров`я.

Розпорядники нижчого рівня самостійно здійснюють витрати в межах затверджених планів асигнувань у кошторисах, виходячи з потреби у забезпеченні пріоритетних заходів та з урахуванням необхідних платежів.

Відповідно до форми лімітної довідки виділяються видатки споживання в цілому, з них: на оплату праці та оплату комунальних послуг та енергоносіїв; видатки розвитку; повернення кредитів до бюджету; надання кредитів із бюджету.

Отже питання забезпечення виробами медичного призначення осіб з інвалідністю в межах затвердженого бюджету вирішується безпосередньо відповідними закладами охорони здоров`я, а не органами місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що Департаменти охорони здоров`я не проводять закупки для підвідомчих лікувальних закладів, а мають право лише розподіляти кошти по підвідомчим розпорядникам бюджетних коштів та доводити їх лімітними довідками.

При цьому, відсутність бюджетних коштів не звільняє відповідача КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» від встановленого законом обов`язку щодо забезпечення виробами медичного призначення.

В рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Так, 25.07.2024 лікарсько-консультативною комісією Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні Вінницької обласної ради складена індивідуальна програма реабілітації №4 дитини-інваліда ОСОБА_2 , з терміном дії два роки. Зокрема, у п. 4 якої визначено, що ОСОБА_2 потребує допоміжних засобів для туалету - 4-5 шт. на добу, а також в дужках зазначено відповідальну особу такого забезпечення ЦПМСД.

З картки забезпечення технічними та іншими засобами в КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» ОСОБА_2 вбачається, що він забезпечувався підгузками в 2022-2025 роках, проте не в тій кількості, як це передбачено індивідуальною програмою реабілітації №4 від 25.07.2024 дитини-інваліда ОСОБА_2 (а.с. 67).

Згідно з інформацією Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» №261/01-4 від 28.02.2025, для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 було видано підгузки у такій кількості: за 2022 рік - 385 штук; за 2023 рік - 493 штуки; за 2024 рік - 440 штук; за січень та лютий 2025 року 70 штук (а.с. 15).

З наданих позивачем доказів вбачається, а відповідачем не спростовано та не заперечувалось, що в результаті звернення ОСОБА_1 , остання не була належним чином і в повній мірі забезпечена необхідними її сину технічними засобами, а саме підгузками відповідно до індивідуальної програми реабілітації №4 від 25.07.2024.

На підставі вищевикладеного колегія суддів констатує у цій справі, що, незважаючи на здійснення відповідачем дій, спрямованих на забезпечення позивача необхідними технічними засобами, остання в повному обсязі не була ними забезпечена в порушення вимог Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю», Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1301 «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів технічними та іншими засобами», у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо належного забезпечення ОСОБА_2 підгузками з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 та зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 підгузками відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо забезпечення дитини ОСОБА_2 спеціальним нутритивним харчуванням у виді сумішей «Нутріні» та «Нутріазон», апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

У сучасному розумінні термін «нутритивне харчування» означає підхід, який фокусується не на кількості калорій, а на якості поживних речовин нутрієнтів. Вони містяться в харчових продуктах і потрібні для забезпечення життєдіяльності організму.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» види матеріального забезпечення, медичної та іншої допомоги, а також соціальних та інших послуг, що надаються особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, джерела їх фінансування встановлюються законом. Допомога та послуги надаються на умовах та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 потребує нутритивного харчування «Нутріні» та «Нутрізон» з розрахунку по 1 упаковці на добу, що підтверджується дописом зверху аркуша індивідуальної програми реабілітації дитини (зворотна сторона а.с. 10).

Механізм безоплатного забезпечення медичними виробами та іншими засобами осіб з інвалідністю визначений Порядком забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших окремих категорій населення медичними виробами та іншими засобами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1301.

Проте нутритивне харчування не віднесене до лікарських засобів та не міститься в переліку медичних виробів та інших засобів, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю в закладах охорони здоров`я відповідно до Додатку № 1 зазначеної постановою Кабінету Міністрів України. Отже, ні в цьому нормативному акті, ні в будь-якому іншому нормативному акті не міститься обов`язок ЦПМСД забезпечувати нутритивним харчуванням таку категорію осіб.

Оскільки правової норми, яка б зобов`язувала відповідача КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» безкоштовно забезпечувати дитину позивача нутритивним харчуванням не існує, права позивача в ці частині не порушені та не підлягають судовому захисту.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , представник позивача зазначає, що в позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, стороною позивача було належним чином обґрунтовано відповідний заявлений розмір матеріальної шкоди, що підлягав стягнення на користь позивача.

Водночас таке твердження апелянта не заслуговує на увагу, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи в цій частині, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) щодо підтвердження факту заподіяння їй матеріальної шкоди, саме в розмірі 165 535,76 грн, для придбання синові підгузків та нутритивного харчування, а тому правильно вважав, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх недоведеністю.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути і, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до норм статті 1167 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Отже, в даному випадку доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.

Такі ж правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема в постанові від 09 квітня 2024 року в справі № 584/947/20 (провадження № 61-10387св22), на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, та постанові від 15 січня 2025 року в справі № 461/3526/22 (провадження № 61-8540св24).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 77-80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 165 535,76 грн. матеріальної шкоди, позивач посилалася на те, що внаслідок бездіяльності відповідача щодо належного виконання індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024, ОСОБА_1 змушена була купувати підгузки та нутритивне харчування для сина, внаслідок чого зазнала матеріальної шкоди в розмірі 165 535,76 грн.

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів (відповідні чеки, квитанції, тощо) щодо підтвердження факту заподіяння їй матеріальної шкоди саме в розмірі 165 535,76 грн. для придбання синові підгузків та нутритивного харчування, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову позовних вимог в цій частині за їх недоведеністю, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення в частині визнання протиправною бездіяльності Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо належного забезпечення ОСОБА_2 нутритивним харчуванням з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 та зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 нутритивним харчуванням відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816 грн 80 коп. підлягають компенсації КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 адвоката Кобзіної Альони Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року в частині визнання протиправною бездіяльності Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо належного забезпечення ОСОБА_2 нутритивним харчуванням з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 та зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 нутритивним харчуванням відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» щодо належного забезпечення ОСОБА_2 нутритивним харчуванням з липня 2024 року по лютий 2025 року відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 та зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» забезпечувати ОСОБА_2 нутритивним харчуванням відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №4 від 25.07.2024 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Компенсувати Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці» судові витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник