Справа № 570/6447/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1832424 від 28 січня 2022 року в розмірі 24000 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 січня 2022 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1832424 в електронній формі. 27 лютого 2022 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про споживчий кредит № 1832424 від 28 січня 2022 року. Позивачем в порядку, встановленому п.1.4 договору про споживчий кредит, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8000 грн. Такимс чином, позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 21 листопада 2024 року становить 24000 грн, з яких: 8000 грн - основний борг, 16000 грн - заборгованість по відсотках.

У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача Курлаповим М.Д., відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позивач не надав суду доказів належного підписання ним договору позики, не надав докази надсилання оферти та одноразового ідентифікатора. Заперечує факт отримання коштів від позивача за вказаною в довідці ТОВ "Платежі онлайн" транзакцією. Доказів користування кредитними коштами позивач не надав.

Ухвалою від 21 січня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадженя у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін).

У заяві від 03 вересня 2025 року представник позивача ОСОБА_2 просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 28 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Веллфін" та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 1832424 (далі - договір), підписаний відповідачем електронним підписом (аналогом власноручного підпису) uv1487.

Відповідно до п.1.1 договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 8000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору.

Згідно з п.1.3 договору, строк позики за цим договором починається з 28 січня 2022 року та складає 30 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до 27 лютого 2022 року.

Відповідно до п.1.5.1 договору, протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 договору, розмір основних процентів складає: 0,95 процентів від суми позики, але не менше ніж 50 грн за перший день користування позикою; 0,95 процентів від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору.

Згідно з п.1.5.2 договору, у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п.1.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами) в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України (проценти за понадстрокове користування позикою).

27 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Веллфін" та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 1 до договору № 1832424 від 28 січня 2022 року (далі - додаткова угода).

Відповідно до п.2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.3 договору у розділі "Термін дії договору", виклавши їх у наступній редакції: "Строк дії договору 60 (шістдесят) днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором".

Згідно з п.3 додаткової угоди, позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відмотками, у разі наявності, у загальній сумі 2280 грн, які він повинен був сплатити у строк до 27 лютого 2022 року.

Видача позивачем 28 січня 2022 року коштів в сумі 8000 грн на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 згідно договору 1832424 підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" № 1098/11 від 21 листопада 2024 року.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № 1832424 від 28 січня 2022 року становить 24000 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000 грн, заборгованості за процентами в сумі 16000 грн.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно із ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що відповідач оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника. Доказів того, що ідентифікуючі відомості про відповідача використані з метою отримання позики іншою особою, суду не надано.

Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Всупереч умовам укладеного між сторонами договору про споживчий кредит та наведеним нормам закону відповідач порушив строки і порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості.

Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000 грн є обґрунтованими.

В п.1.5.2 договору сторони погодили, що проценти, нараховані як плата за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами) є процентами за понадстрокове користування позикою в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування становлять 4560 грн (8000 грн х 0,95 % х 60 днів).

З огляду на встановлений договором та додатковою угодою строк кредитування 60 днів, проценти у загальній сумі 11440 грн за період з 29 березня 2022 року до 26 вересня 2022 року нараховані відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за процентною ставкою 0,95 в день.

Однак, позивачем не враховано пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.

Оскільки на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні триває воєнний стан, відповідач звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, позовна вимога про стягнення процентів за понадстрокове користування позикою в сумі 11440 грн задоволенню не підлягає, а отже, позов належить задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 грн, заборгованість за процентами в сумі 4560 грн, що загалом становить 12560 грн.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру

задоволених позовних вимог у сумі 1259,65 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" заборгованість за договором про споживчий кредит № 1832424 від 28 січня 2022 року у розмірі 12560 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Веллфін" 1259 (одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять) грн 65 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Веллфін", місцезнаходження: 03061, м.Київ, вул.Героїв Севастополя, буд.48; ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя