Провадження №2/157/696/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 25 січня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (www.selfiecredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем первісного кредитора в рамках якого останній реалізує технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобі і які у процесі обробки інформації діють, як єдине ціле, був укладений кредитний договір №1258621. Як вбачається зі змісту кредитного договору №1258621, разом із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» договір №1258621 був укладений у вигляді електронного документа. Відповідачеві 25.01.2024 було надано одноразовий ідентифікатор Р797, для підписання кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» взяло на себе зобов`язання: на умовах, встановлених договором, первісний кредитор надав позичальнику кошти у кредит на споживчі (особисті) потреби. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 8800 грн; строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів). Стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору. Знижена процентна ставка становить 1,875% в день та застосовується у випадку, якщо позичальник, як учасник програми лояльності первісного кредитора, до 24.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів.

Первісний кредитор (через партнера ТОВ «ПЕЙТЕК» з яким укладено договір №03052022-1 від 03.05.2022 р.) про організацію переказу грошових коштів без відкриття рахунку виплатив відповідачеві кредитні кошти в розмірі 8800 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний відповідачем в особистому кабінеті ІКС первісного кредитора.

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, згідно з умовами укладення кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання первісного кредитора, а саме отримавши кредитні кошти, відповідач не скористався своїм правом відмовитися від договору, в тому числі у разі отримання останнім грошових коштів.

В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та статей 525, 526, 530, 536. 610, 612 ЦК України, порушив зазначені вище умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит первісному кредитору, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед первісним кредитором за кредитним договором.

Первісним кредитором починаючи з 22.04.2024 здійснювалось нарахування неустойки (штрафу) за прострочення щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором, які укладені з 24.01.2024, відповідно до внесених змін 3498-IX.

Станом на 30.08.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1258621 від 25.01.2024 становить - 61 160 грн; 8800 грн - заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту); 47 960 грн - нараховані проценти; 4400 грн - неустойка (штраф).

Враховуючи невиконання відповідачем своїх борових зобов`язань перед кредитором 30.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», як клієнтом та ТОВ «ФІНФОРС», як фактор було укладено договір факторингу №, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до положень договору факторингу: фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.

Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог, сформований станом на дату звернення до суду, TOB «СЕЛФІ КРЕДИТ» 30.08.2024 відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором №1258621 від 25.01.2024 на загальну суму 61 160 гривень.

Про відступленням на користь ТОВ «ФІНФОРС» прав грошової вимоги за кредитним договором, TOB «СЕЛФІ КРЕДИТ» повідомило відповідача шляхом направлення 30.08.2024 на електронну адресу позичальника електронного листа та шляхом розміщення в ІКС первісного кредитора такого повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором.

На момент звернення ТОВ «ФІНФОРС» до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором ні ТОВ «ФІНФОРС», ні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Станом на день звернення до суду з цією позовною заявою відповідач не звертався до ТОВ «ФІНФОРС» із запереченням щодо відступлення права вимоги за кредитним договором у порядку (ст. 518 ЦК України).

Станом на дату написання позовної заяви, заборгованість відповідача по кредитному договору перед ТОВ «ФІНФОРС» не виконана і складає 61 160 грн, з яких: 8800 грн - тіло кредиту, 47 960 грн - нараховані проценти та 4400 грн - неустойка (штраф). Станом на дату подання позовної заяви до суду ОСОБА_1 зовсім не погашав суму заборгованості за кредитним договором, а сума боргу залишилася незмінною. ТОВ «ФІНФОРС» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно відповідача, сума боргу є незмінною з моменту укладення договору факторингу.

Відповідач самостійно вказав до ІКС первісного кредитора номер своєї банківської картки (маска картки) № НОМЕР_1 , на яку в подальшому були направлені кредитні кошти первісним кредитором. Після прийняттям відповідачем оферти, останній 25.01.2024 11:32:15 год ввів одноразовий алфавітно-цифровий ідентифікатор Р797, що був направлений відповідачеві на номер телефону ( НОМЕР_2 - зазначений позичальником під час реєстрації). Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, відповідач уклав із первісним кредитором електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог ч. 6 та ч. 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом введення одноразового цифрового ідентифікатора в ІКС первісного кредитора. Після підписання кредитного договору в ІКС первісного кредитора, екземпляр такого договору та інші супутні документи в автоматичному режимі направляються на e-mail вказаний позичальника кредитних коштів під час реєстрації в ІКС первісного кредитора (також, зазначені документи цілодобово доступні в особистому кабінеті ІКС позичальника кредитних коштів).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №1258621 від 25 січня 2024 року в розмірі 61 160 грн та сплачений судовий збір.

У відзиві на позов представник відповідача Яресько Т.В. позовні вимоги визнав частково та зазначив, що 25.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - «Первісний кредитор», ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ) та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №1258621 (надалі - «Кредитний договір»), відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8800 грн на споживчі цілі, строком на 360 днів, із встановленням фіксованої процентної ставки за користування кредитом у розмірі 2,5% за день, та зобов`язався сплатити суму кредиту, проценти, комісії та інші платежі, у строк встановлений договором. Зобов`язання що виникли між сторонами кредитного договору в результаті його укладення, відповідачем належним чином не виконувались, а тому станом на 30.08.2024 за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 61 160 грн, що складалась з: заборгованості за тілом кредиту - 8800 грн; заборгованості за відсотками - 47 960 грн; заборгованість за штрафами/пенею - 4400 грн.

Первісним кредитором 30.08.2024 було відступлено позивачу право вимоги за кредитним договором, шляхом укладення договору факторингу №. Таким чином позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 61 160 гривень.

У зв`язку з цим, ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 61 160 грн та понесені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422 грн 40 к.

Відповідач акцентує увагу, що виключно частково визнає позовні вимоги, визнає факт укладення між ним та первісним кредитором кредитного договору. Кошти у розмірі 8800 грн дійсно були перераховані ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відповідачу, який цей факт не заперечує. Проте, відповідач категорично не згоден із розрахунком заборгованості за кредитним договором наданим позивачем зважаючи на наступне.

22 листопада 2023 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом серед іншого були внесені зміни в Закон України «Про споживче кредитування». Так, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.».

У цьому випадку кредитний договір укладено 25.01.2024, тобто вже після набрання чинності вказаними змінами. Це означає, що до нього безпосередньо підлягає застосуванню обмеження у 1% на день і тимчасові перехідні норми (2,5% та 1,5%), передбачені п. 17 Прикінцевих положень, застосуванню у цьому випадку не підлягають. Кредитний договір відноситься до категорії договорів, які були укладені після набрання чинності змін в Закон України «Про споживче кредитування». Тобто до кредитного договору неможливо застосовувати п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», оскільки немає «необхідності врегулювання відносин, пов`язаних із переходом від чинного правового регулювання до нового, яке впроваджується з ухваленням закону», оскільки на момент укладення кредитного договору діяла вже норма ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Тобто до умов цього кредитного договору повинні були бути застосовані законодавчі обмеження щодо максимальної процентної ставки в 1%.

Водночас, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не виконало вимогу закону та не привело умови договору у відповідність до Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та, як вбачається з розрахунку заборгованості долученого позивачем, нараховувало їх за денною процентною ставкою 2,50% в день, що суперечить наведеним вище нормам чинного законодавства.

Як вбачається з позовної заяви, до складу заборгованості, яку намагається стягнути позивач, входять: 4400 грн - неустойка. Звертає увагу, що кредитний договір був укладений відповідачем в 2024 році, тобто, під час дії воєнного стану. Разом із тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто, нарахування первісними кредиторами цієї неустойки прямо заборонено приписами Цивільного кодексу України.

Із позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що первісний кредитор нараховував проценти за денною процентною ставкою 2,5% в день протягом періоду з 25.01.2024 до 30.08.2024, що суперечить наведеним нормам чинного законодавства. Таким чином, керуючись викладеним обґрунтуванням, перерахуванню за обліковою ставкою НБУ підлягають нараховані первісним кредитором проценти за цей період: із 25.01.2024 до 30.08.2024 включно.

Представником відповідача, адвокатом Яресько Т.В. було проведено контр-розрахунок, з якого вбачається, що, враховуючи нарахування процентів за обліковою ставкою НБУ, залишок заборгованості за кредитним договором за період із 25.01.2024 по 30.08.2024 включно складає у загальному розмірі 9531 грн 61 к. та складається з заборгованості за тілом кредиту - 8800 грн і заборгованості за процентами за користування кредитом - 731 грн 61 к.

Таким чином, враховуючи усі твердження наведені у відзиві щодо нікчемності пункту договору, що встановлює процентну ставку вище 1% та перерахунку заборгованості за процентами по обліковій ставці НБУ, а також щодо незаконності нарахування комісії у період військового стану, відповідач визнає позовні вимоги частково у розмірі 9531 грн 61 к., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 8800 грн і заборгованості за процентами за користування кредитом - 731 грн 61 к.

Представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Т.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 24.07.2025 №25106. Відповідачем 22.09.2025 були сплачені кошти у розмірі 10 000 грн шляхом авансування, про що відповідач отримав від адвоката Яресько Т.В. розрахункову квитанцію №22/09/25 від 22.09.2025, як це передбачено п. 7.5 Додатку №3 до договору. Адвокат Яресько Т.В. та відповідач 26.09.2025 підписали Акт приймання-передачі послуг №1 від 26.09.2025, тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі.

Відповідач визнає позов частково, у розмірі 9531 грн 61 к., що складається із: заборгованість за тілом кредиту - 8800 грн та заборгованість за процентами 731 грн 61 к. Позивач в своїй позовній заяві заявляв позовні вимоги в розмірі 61 160 грн. Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог в розмірі суми, яка визнається відповідачем, позовні вимоги будуть задоволені у розмірі 9531 грн 61 к. * 100% / 61160 грн = 15,5%. Отже, розмір судового збору, що підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача складатиме: 2422 грн 40 к. * 15,5% / 100% = 375 грн 47 к. На користь відповідача підлягає стягненню сума витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі: 10 000 грн х (100% - 15,5%) / 100% = 8450 грн. Просить суд прийняти цей відзив до розгляду та долучити його до матеріалів справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №1258621 від 25.01.2024 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість у загальному розмірі 9531 грн 61 к., що складається із 8800 грн - заборгованість за тілом кредиту та 731 грн 61 к. - заборгованість за процентами. В іншій частині позовних вимог - відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених вимог що складає 375 грн 47 к. Стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу в розмір 10 000 грн, що враховуючи пропорційне задоволення позовних вимог складає 8450 грн.

Представник позивача Лигін О.В. 15 жовтня 2025 року подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що вважає відзив необґрунтованим, безпідставним і таким, що суперечить матеріалам справи, дійсним обставинам справи та вводить суд в оману, у зв`язку з чим ТОВ «ФІНФОРС», користуючись процесуальними правами, вважає за необхідне надати письмові пояснення наступного змісту. Факт укладення кредитного договору відповідачем не оскаржується, про що він прямо вказує у відзиві на позовну заяву. Факт укладення кредитного договору на визначених і погоджених сторонами (первісним кредитором та відповідачем) умовах, останній не заперечує. Таким чином діючим законодавством, а також судовою практикою закріплений обов`язок сторін виконувати взяті на себе зобов`язання у межах правомірного правочину. При цьому, представник відповідача, посилаючись на положення ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», зазначає, що «Умови договору в частині визначення процентної ставки, що перевищує 1% на день, є нікчемними, оскільки суперечать імперативним нормам закону. Таким пунктом є п. 1.4 кредитного договору». І на підставі «нікчемності» п. 1.4. кредитного договору представник відповідача пропонує посилатись на ст. 1048 ЦК України, реченням третім ч. 1 якої встановлено, що «Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України». Зазначає, що таке твердження є безпідставним, необґрунтованим і таким, що порушує презумпцію правомірності правочину та Положення Національного банку України, на які сам відповідач і посилається.

Враховуючи той факт, що відповідач не оскаржує дійсність самого кредитного договору, але при цьому вказує на нікчемність окремих положень кредитного договору, якими встановлені процентні ставки за користування кредитними коштами зазначає, що ці положення кредитного договору є ключовими і правочин не був би вчинений у разі їх відсутності або в разі їх викладення в іншому розмірі. Більше того, станом на дату укладення кредитного договору 25.01.2024 діяла редакція пункту 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», що передбачала поетапне обмеження максимального розміру денної процентної ставки. Таким чином, позивач наполягає на правильності наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості з огляду те, що умовами кредитного договору №1258621 встановлений розмір стандартна процентна ставка кредиту становить 2,5%, знижена процентна ставка становить 1,875% в день. Враховуючи той факт, що кредитний договір був укладений 25.01.2024 слід зазначити, що первісним кредитором було дотримано вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Більше того, листом Національного банку України «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Згідно з роз`ясненнями у листі (п. 2 щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України було зазначено наступне: Відповідно до пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1%.

Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Враховуючи те, що до кредитного договору не вносилось змін в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), слід дійти висновку, що застосування процентної ставки в розмірі 2,5% відповідає вимогам законодавства і розрахунок наданий позивачем є обґрунтованими. Договір про надання споживчого кредиту укладено 25.01.2024, отже у цьому обмеження щодо відсоткової ставки не застосовуються.

Зазначає, що пункт 18 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України звільняє боржників від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, тобто від інфляційних втрат та 3% річних, але не від сплати договірної неустойки, якщо її розмір та порядок чітко визначені договором. Відповідно до п. 6.4 кредитного договору встановлений розмір фіксованої договірної неустойки (штраф 1320 грн та 96,8 грн/день), яка є частиною зобов`язання у розумінні визначеному ст. 546 ЦК України, а не санкцією за невиконання в розумінні ст. 625 ЦК України.

Щодо витрат відповідача вважає за необхідне зазначити наступне. Представник відповідача у поданому відзиві просить стягнути з ТОВ «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Вважає таку суму не обґрунтованою та заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача, оскільки відсоток інформації, яка стосується конкретної справи і яка потребує аналітичної роботи для коректного і доступного її викладення у тексті відзиву, значно менший, ніж правові позиції чинного законодавства щодо стягнення гонорару адвоката на користь відповідача, які є загальнодоступними і не потребують багато часу та інтелектуальної праці для викладення їх на додачу до суті справи, позивачем заперечується і ставиться під сумнів фактичні співмірність і затрачений час виконаної роботи до об`єктивності її вартості.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на судові рішення. В цих провадженнях, на які посилається представник відповідача, правову допомогу надавав безпосередньо адвокат Яресько Т.В. Таким чином, адвокат Яресько Т.В. має в цьому випадку напрацьовану практику і відзив носить шаблонний характер. Малозначність та типовість справи свідчить про те, що вона не є складною і не потребує виконання великого об`єму робіт від адвоката, у зв`язку з чим зазначена вище вартість робіт за надання правової допомоги є явно завищеною, як для професіонала в галузі права з вищою юридичною освітою, яким є адвокат відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Сума, заявлена до стягнення витрат на правничу допомогу 10 000 грн, є не співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, у зв`язку з чим є підстави для зменшення такої суми до 2000 грн. Таким чином, сума витрат на професійну правничу допомогу по цій справі перевищує середній ринковий рівень оплати правничої допомоги в аналогічних справах.

Просить суд прийняти ці пояснення, долучити їх до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення по справі. Позовні вимоги ТОВ «ФІНФОРС» задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача Лигін О.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Яресько Т.В. у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача Яресько Т.В. подав заяву, в якій просить справу розглянути без їх часті, підтримав позицію, викладену в відзиві на позов.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 25 січня 2024 року ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1258621, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Р797 (а.с. 28-31). Крім цього, відповідачем були підписані правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с. 17-25) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 26-27).

Відповідно до п. 1.1 договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.8.2 договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 8800 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту (строк дії договору) 360 дні (в) (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У споживача відсутнє право ініціювати продовження строку кредитування або строк виплати кредиту за договором. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: Стандартна процентна ставка становить 2.5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1.875% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 24.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Знижка споживачу від товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною; у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Також, споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати повного дострокового повернення кредиту (включно). У випадку часткового дострокового повернення кредиту такий перерахунок здійснюється тільки до дати часткового дострокового повернення кредиту, надалі застосовується стандартна процентна ставка без знижки і перерахунку. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача. Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в п. 1.5.2 договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 90465.53% річних. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 52792.87% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 88 000 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 86 350 грн.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.4. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин із моменту прийняття товариством рішення про надання кредиту споживачу. Якщо сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у товариства не виникає прострочення кредитора. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 25.01.2024. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступний календарний день, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу споживача. Товариство надає споживачу через особистий кабінет: консультації з питань виконання договору, направляє різного роду повідомлення та інформацію, в тому числі у вигляді документів; інформацію про зміни в умовах надання кредиту (якщо такі зміни передбачені договором). Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору.

Аналізуючи зміст договору про надання споживчого кредиту №1258621 від 25.01.2024, вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту.

Судом встановлено, що згідно з укладеним договором ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8800 грн на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується інформацією наданою ТОВ «ПЕЙТЕК» 23.04.2025 (а.с. 33).

Між ТОВ «Селфі кредит» та позивачем 30 серпня 2024 року укладено договір факторингу № (а.с. 39-44), згідно з умовами якого ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № від 30.08.2024 (а.с. 50) ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Фінфорс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №1258621 від 25.01.2024 у розмірі 61 160 грн, з яких: 8800 грн - залишок по тілу кредиту, 47 960 грн - залишок по відсотках та 4400 грн - заборгованість по штрафах/пені.

Про відступленням на користь ТОВ «ФІНФОРС» прав грошової вимоги за кредитним договором відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги (а.с. 53).

Розрахунком заборгованості за договором №1258621 від 25.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.08.2024 підтверджується, що боржник має заборгованість перед ТОВ «Фінфорс» у розмірі 61 160 грн, що складається з тіла кредиту - 8800 грн, процентів за користування кредитом - 47 960 грн, що нараховані за період із 25.01.2024 по 30.08.2024 та штрафних санкцій - 4400 грн (а.с. 34-38).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник ОСОБА_1 допустив неналежне виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору (що не були усунені позичальником) має наслідком виникнення у банку права вимагати повернення суми кредиту, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

Позивач довів суду факт виникнення у відповідача зобов`язання повернути кредит у розмірі 8800 гривень. Водночас, відповідач доказів повного чи часткового виконання кредитних зобов`язань суду не надав, тому позов в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту є підставним.

Окрім тіла кредиту до стягнення заявлені проценти за користування кредитом у межах обумовленого строку 360 днів за ставкою більше 1%. ТОВ «Фінфорс» у позовній заяві просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь, крім тіла кредиту у розмірі 8800 грн, відсотки за користування кредитом у розмірі 47 960 гривень.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України №3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 25 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» визначено тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Пунктом другим розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір про надання споживчого кредиту був укладений 25 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При вирішенні цього спору судом взято до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про здійснення перерахунку процентів, які підлягають стягненню з відповідача за ставкою 1% в день, що складає 19 184 грн (8800 х 1% = 88 грн х 218 = 19 184 гривні).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (далі Закону №2102-ІХ), з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався і триває по теперішній час.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022 доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Окрім того, Законом №2120-ІХ доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (Відомості Верховної Ради України, 2017р., №1, ст. 2 із наступними змінами) пунктом 6-1, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача неустойки (штрафу) в розмірі 4400 грн за невиконання/неналежне виконання умов договору є безпідставним.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредитним №1258621 від 25.01.2024 становить 27 884 грн, з яких 8800 грн основний борг та 19 184 грн - проценти, а тому позов ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 підлягає до задоволення часткового.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов частково, покладає судові витрати, які складаються із судового збору, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено на 45,76% (27 984 грн х 100% : 61 160 грн), із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1108 грн 49 к. (2422 грн 40 к. х 45,76%).

У зв`язку з розглядом справи відповідач також поніс витрати на правничу допомогу, які становлять 10 000 грн та підтверджуються договором про надання правничої допомоги №25106 від 24.07.2025, додатком №3 до цього договору від 22.09.2025 та розрахунковою квитанцією №22/09/25. Таким чином, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог, із позивача на користь відповідача належить стягнути 4576 грн судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1258621 від 25 січня 2024 року в розмірі 27 984 (двадцять сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» 1108 (одну тисячу сто вісім) гривень 49 копійок судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, каб. 508-2, м. Київ, 01042, код в ; відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: Б.С. Гамула