Провадження №2/447/1405/25
Справа №447/3094/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

17.11.2025 місто Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судових засідань Малик О.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідачка: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу,

за участю:

позивач: не з`явилась;

відповідач: не з`явився;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №155.

Ухвалою суду від 02.10.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 30.10.2025.

У зв`язку із неявкою учасників, розгляд справи було відкладено на 17.11.2025.

В судове засідання 17.11.2025 сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав.

Відповідно до положень ч.2 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 29 листопада 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №155. У даному шлюбі народилося троє дітей: дочки - ОСОБА_3 , 2006 року народження та ОСОБА_4 , 2004 року народження, які на даний час уже досягли повноліття та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою.

Вказує, що протягом багатьох років триває розлад у шлюбі з відповідачем, відсутнє взаєморозуміння через психологічну несумісність характерів, звичок та уподобань. Протягом останніх чотирьох років з відповідачем не проживають як сім`я, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та побуту, подружні стосунки між ними припинені, та примирення між ними та збереження сім`ї є неможливим.

Правова позиція відповідача.

Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу та просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстрованого 29 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 29.11.2003.

Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей: дочки - ОСОБА_3 , 2006 року народження та ОСОБА_4 , 2004 року народження, які на даний час уже досягли повноліття та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою.

Позивачка вважає, що сім`я між нею та відповідачем розпалась, шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, тому звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу розірвання укладеного між ними шлюбу, які врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України, встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється зокрема на підставі шлюбу.

Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до положень частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначено статтею 112 Сімейного кодексу України.

Зокрема, законодавцем визначено, що при вирішенні такого спору, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сімейне життя у сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Сторони спільно не проживають, та спільного господарства не ведуть.

Позивачка, просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, оскільки через різні характери, різні інтереси і погляди на життя та сімейні цінності, їх сім`я фактично розпалась, подружні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя із відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, про що зазначив у заяві поданій до суду 15.10.2025.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дитини сторони не мають.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, які кореспондуються із положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1211грн. 20коп., що підтверджується квитанцією від 29.09.2025 №34.

З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову до початку слухання справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50% судового збору сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить 605,60 грн (50% від 1211,20).

Решту судового збору в сумі 605,60 грн (50% від 1211,20), слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстровано 29 листопада 2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №155.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн, відповідно до квитанції від 29.09.2025 №34.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмір 605,60грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; персональний ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ;

Повне рішення складено 17.11.2025.

Суддя Роман ДЖУС