СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19690/25

пр. № 2/759/8517/25

10 листопада 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного господарчого спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до Державного господарчого спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що працював на посаді майстра лісу Кропивницького лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України». Наказом № 870/40.1.9 від 16.06.2025 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п. 1.8. Посадової інструкції майстра лісу, затвердженої 01.01.2025 директором філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», в частині охорони збереження та збереження лісових багатств на довіреній йому території, що призвело до порушень у сфері лісового господарства, встановлених висновком службового розслідування від 30.05.2025 року, проведеного комісією відповідно до наказу ДП «Ліси України» від 28.04.2025 №503/40.1.9 «Про призначення службового розслідування» та враховуючи раніше накладені заходи дисциплінарного стягнення, що підтверджуються наказами №251 від 20.03.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №700/40.1.9 від 23.03.2025 «Про результат службового розслідування фактів незаконної порубки в Коростишівському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», у вигляді доган.

Також позивачем зазначено, що Наказ № 870/40.1.9 в частині щодо розірвання трудового договору (пункт 1 Наказу № 870/40.1.9) є протиправним та підлягає скасуванню, а він підлягає поновленні на посаді, оскільки в преамбулі Наказу №870/40.1.9 вказано, що «Причинами допущення працівниками Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» фактів порушень, викладених у вищевказаному висновку службового розслідування, є неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території»; в пункті 1 цього Наказу зазначено, що «за систематичне та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п. 1.8. Посадової інструкції майстра лісу, в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території, що призвело до порушень лісового господарства, встановлених висновком службового розслідування від 30.05.2025...». Разом з тим, у Наказі № 870/40.1.9 не вказано, які саме службові обов`язки, покладені на позивача трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, останнім не виконувалися, і невиконання яких стало підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, як і не зазначено у чому саме полягає дисциплінарний проступок вчинений позивачем, коли та за яких обставин цей дисциплінарний проступок вчинено та які вимоги посадової інструкції порушено

Зокрема, під час проведення перевірки, яка зазначена в Наказі № 870/40.1.9, він присутнім не був, оскільки був тимчасово непрацездатним, про що зазначається в самому наказі. Позивач на той момент перебував на лікарняному. Вказав, що факт непрацездатності підтверджує сам Відповідач у Наказі № 870/40.1.9. Пояснення у Позивача щодо обставин зазначених у Наказі № 870/40.1.9 та щодо перевірки у відповідності до чинного законодавства не вимагали, останній був позбавлений права надати власні пояснення. Крім того, відсутність Позивача під час проведення перевірки, а також відсутність відібрання у нього показань, підтверджується із суті самих формулювань Наказу 870/40.1.9, а саме: «на підставі п. З ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, розірвати трудовий договір з майстром лісу ОСОБА_1 , першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності».

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати Пункт 1 Наказу № 870/40.1.9 від 16.06.2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності; Визнати протиправним та скасувати Наказ №1792-к від 19.08.2025 року про звільнення; Поновити ОСОБА_1 на посаді майстру лісу Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України»; Стягнути з філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.08.2025 року по день поновлення на посаді; Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді; Судові витрати стягнути з відповідача.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

30 вересня 2025 року на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній заперечив щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Відповідач зазначив, що позивача звільнено з посади майстра лісу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Наказом по філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 03.03.2025 р. №194/40.1.9 «Про закріплення земель лісового фонду» за відповідальними особами державної лісової охорони, відповідні квартали Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» закріплені в тому числі й за майстром ОСОБА_1 (кв. 24 вид 16; кв. 34 вид. 18, 33). Відовідно до посадової інструкції майстра лісу філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», затвердженої 01.01.2025 директором філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», з якою позивач ознайомлений під розпис, майстер лісу зобов`язаний: вести облік та нести відповідальність за збереження товарно-матеріальних необоротних активів; тримати контроль за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу в районі знаходження обходу. Згідно з посадовою інструкції майстер лісу несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків згідно цієї інструкції. За неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п. 1.8 посадової інструкції в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території, що призвело до порушень у сфері лісового господарства, а саме: незаконної рубки дерев у закріплених за майстром ОСОБА_1 кварталі (виділу) Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», встановленої Висновком про проведення службового розслідування від 30.05.2025 року та зафіксованої актами огляду місця вчинення порушення лісового законодавства, а також враховуючи раніше накладені дисциплінарні стягнення, що підтверджуються наказами №251 від 20.03.2025, №700/40.1.9 від 23.05.2025 року, тому до позивача оскаржуваним наказом було застосоване стягнення, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ звільнено з роботи (розірвано трудовий договір).

Наказ про звільнення відповідач вважає як мотивованим, так і таким, що містить підстави звільнення, що обумовлює безпідставність заявленого позову.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання, у судове засідання не з?явився.

Представником відповідача до початку судового засідання подана заява про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову заперечив у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у даному судому засіданні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку із неявкою учасників справи у судове засідання.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У статті 23 Загальної Декларації з прав людини визначено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з статтею 2 КЗпП України, право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді майстра лісу Кропивницького лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», що підтверджується, зокрема, копією трудової книжки.

Наказом №870/40.1.9 від 16.06.2025 року директора філії «Столичний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з ОСОБА_1 за систематичне та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п. 1.8. Посадової інструкції майстра лісу, затвердженої 01.01.2025 директором філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території, що призвело до порушень у сфері лісового господарства, встановлених висновком службового розслідування від 30.05.2025, проведеного комісією відповідно до наказу ДП «Ліси України» від 28.04.2025 №503/40.1.9 «Про призначення службового розслідування», майстру лісу Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» ОСОБА_1 , враховуючи раніше накладені дисциплінарні стягнення, що підтверджуються наказами №251 від 20.03.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №700/40.1.9 від 23.05.2025 «Про результат службового розслідування фактів незаконної порубки в Коростишівському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», у вигляді доган, розірвано трудовий договір першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності.

Підстава: висновок службового розслідування від 30.05.2025, проведеного комісією відповідно до наказу ДП «Ліси України» від 28.04.2025 №503/40.1.9 «Про проведення службового розслідування», наказ №251 від 20.03.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», наказ №700/40.1.9 від 23.05.2025 «Про результат службового розслідування фактів незаконної порубки в Коростишівському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Наказом №1792-К від 19.08.2025 року визначено дату звільнення ОСОБА_1 19.08.2025 року, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (ст. 142 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 431 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

З передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, яке повинно бути протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Враховуючи наведене та виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, а також приписів п. 3 ст. 40 КЗпП України, виключною правовою проблемою при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_1 , є такі: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього, з додержанням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України, були застосовані дисциплінарні стягнення.

Судом встановлено, що накази №251/40.19.3 від 20 березня 2025 року та №700/40.1.9 від 21 травня 2025 року, що підтверджують систематичність невиконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , не оскаржені позивачем у будь-який спосіб та порядку, такі накази про притягнення до відповідальності за порушення трудової дисципліни є чинними і заходи дисциплінарного стягнення за попередні порушення трудової дисципліни до позивача підтверджують та засвідчують факт порушення трудової дисципліни та їх системність.

У постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц (провадження №61-17179св18) зазначено, що «звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків передбачає здійснення працівником щонайменше двох дисциплінарних проступків, за наслідками вчинення яких виносяться наказ про оголошення догани та наказ про звільнення внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку».

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 9901/743/18, при вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише за умови, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків його не знято і не погашено.

При цьому, касаційний суд дійшов переконання, що при звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинне бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; - з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

При цьому, порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) зроблено висновок, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».

Отже, для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40КЗпП України потрібне існування факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків їх не знято і не погашено.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом №251 від 20.03.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказом №700/40.1.9 від 23.05.2025 «Про результат службового розслідування фактів незаконної порубки в Коростишівському надлісництві філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за систематичне та неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п. 1.8 посадової інструкції майстра лісу, затвердженої 01.01.2025 директором філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території, що призвело до порушень у сфері лісового господарства.

Пунктом 1.8 посадової інструкції, передбачено, що головним завданням майстра лісу є охорона, збереження, своєчасне відновлення та збільшення лісових багатств на довіреній йому території державного лісового фонду.

Відповідно до пункту 6.1 посадової інструкції, майстер лісу несе відповідальність за незадовільний стан охорони та захисту лісу, неякісне виконання рубок формування та оздоровлення лісів та інших рубок.

Пункт 6.8 посадової інструкції визначає, зокрема, що за невиконання обов`язків, передбачених даною інструкцією, майстер лісу несе дисциплінарну відповідальність.

Таким чином, ОСОБА_1 згідно з п. 1.8 посадової інструкції майстра лісу наділений повноваженнями здійснювати охорону та збереження лісових багатств на довіреній йому території і саме цих положень недотримався Позивач, перебуваючи на посаді майстра лісу через допущення порушення, а саме: незаконної рубки дерев у закріплених за майстром ОСОБА_1 кварталі (виділу) Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Отже, наказом №251/40.19.3 від 20 березня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» зафіксовано притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених п.1.8. Посадової інструкції майстра лісу, затвердженої 01.01.2025 директором філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», в частині охорони та збереження лісових багатств на довіреній йому території.

Наказ №700/40.1.9 від 23 травня 2025 року підтверджує систематичність невиконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , зокрема в частині неналежної організації охорони лісових масивів від незаконної порубки.

Такі дії працівника свідчать про систематичність порушень і систематичне невиконання без поважних причин обов`язків за трудовим договором та посадовою інструкцією майстра лісу, що є достатніми підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП.

При цьому, посилання позивача на те, що під час проведення перевірки, яка зазначена в Наказі №870/40.1.9, він присутнім не був, оскільки був тимчасово непрацездатним не відповідає дійсності, оскільки відповідно до Висновку про проведення службового розслідування від 30 травня 2025 року, комісією було вивчено ряд документів, серед яких зазначені пояснення майстра лісу Кропивнянського лісництва Коростишівського надлісництва ОСОБА_1 від 01.05.2025 року.

У поясненнях позивач зазначив, що у зв`язку з великим навантаженням, а саме охороною двох обходів з великою площею, не достатнім матеріальним забезпеченням для їх охорони, та перебуванням більше трьох місяців на лікарняному, не зміг своєчасно виявити дані порушення та вказав, що зобов`язується в подальшому такого не допускати.

За результатами службового розслідування незаконної рубки дерев було складено висновок про проведення службового розслідування, з яким майстер лісу був ознайомлений того ж дня.

Від підписання Висновку ОСОБА_1 відмовився, про що складено Акт про відмову від підпису висновку службового розслідування від 30.05.2025 року.

Дослідивши оскаржуваний наказ про звільнення позивача з огляду на вищенаведені правові норми та позиції Верховного Суду, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу №870/40.1.9 від 16.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і визнання протиправним та скасування наказу №1792-к від 19.08.2025 року про звільнення ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що за встановлених обставин позивача було правомірно звільнено із займаної посади.

Судом не приймаються до уваги посилання сторони позивача на те, що його неправомірно звільнено.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, визначено що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, положень законодавства про працю, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання наказу протиправним та поновлення на роботі є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Решта вимог, а саме щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про визнання незаконними та скасування наказів, у задоволенні яких суд відмовив.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного господарчого спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Столичний лісовий офіс» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко