Справа №533/864/25
Провадження №2/533/510/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами спрощеного позовного провадження)

11 листопада 2025 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання Шуліки Л.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

08.10.2025 через систему «Електронний суд» позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

На обґрунтування позову зазначено, що 21.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №717107025 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 20000,00 грн на банківську карту, яка була вказана ОСОБА_1 при укладанні договору. Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

04.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/25. Предметом Договору факторингу №МВ-ТП/25 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників від 04.03.2025 до договору факторингу №МВ-ТП/25 від 04.03.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29407,21 грн, з яких: 13677,67 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 8890,70 грн сума заборгованості за відсоткам; 6838,84 грн - неустойка.

Так, зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим на дату звернення до суду заборгованість становить 49103,53 грн.

Проте позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором, а саме заборгованість в загальному розмірі 42264,69 грн, з яких: 13677,67 грн заборгованість за тілом кредиту; 28587,02 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом грн.

Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 13.10.2025, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання про витребування доказів.

27.10.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив, з якого вбачається, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів тих обставини на які позивач посилається у позові, а саме, що договір укладено з відповідачем у вигляді електронного документу шляхом верифікації його особи та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність заявлених ним вимог, а саме наявність у відповідача обов`язку повернути кредит та сплатити проценти у строк визначений договором. Також відповідач з розрахунком заборгованості категорично не погоджується, оскільки відсутність логічної послідовності та належних вихідних даних у розрахунках позивача унеможливлює об`єктивну перевірку їх достовірності судом та відповідачем, що безумовно ставить під сумнів правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. Далі відповідач зазначила, що твердження позивача про належне ознайомлення відповідача зі змістом договору, повідомленнями та іншими документами, нібито направленими на електронну адресу сервісу «Mail.ru», не відповідають дійсності. Вказані відомості не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути враховані судом під час ухвалення рішення у справі. Отже позивач не довів своїх позовних вимог належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим вони є безпідставними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню (а.с.84-91).

03.11.2025 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив з якої вбачається, що висловлені заперечення сторони відповідача мають мінливий, недобросовісний характер, оскільки відповідач вісім разів здійснила оплату процентів користування кредитними коштами, що відображено у розрахунку заборгованості, чим здійснила конклюдентні дії на продовження строку користування кредитними коштами. Тому такі заперечення відповідача, явно ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним доказом не підтверджені, не спростовують факт невиконання своїх обов`язків по кредитному договору відповідача та як, наслідок, наявності у останньої заборгованості, та ставить під сумнів абсолютно всі заперечення її, що за своєю природою намагаються приховати правду та вводить суд в оману. Таким чином, сторона позивача вважає, що додані до позовної заяви докази належним чином підтверджують факт укладання договору кредитної лінії №717107025 від 21.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі та обґрунтовано підтверджує законні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат, а відповідач зловживає своїми процесуальними правами, намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними (а.с.123-131).

04.11.2025 відповідачем ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» направлено заперечення, з яких вбачається, що твердження позивача про належне проходження відповідачем ідентифікації та підписання договору є декларативними, необґрунтованими та не підтверджені жодними належними доказами. Позивач не виконав покладений на нього законом обов`язок доведення, що договір був підписаний саме відповідачем, а наведені документи не відповідають вимогам процесуального закону щодо належності та допустимості доказів. Далі відповідач зазначила, надані Позивачем матеріали не дозволяють встановити, що одноразовий ідентифікатор був отриманий та використаний саме відповідачем, що прямо суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та усталеній судовій практиці Верховного Суду. Окрім цього розрахунок позивача здійснено з грубими порушеннями, відповідач вважає його недостовірним та таким, що не може бути покладений в основу судового рішення. Відсутність належних первинних документів, арифметичні помилки та непрозорий механізм формування суми заборгованості свідчать про недоведеність заявленої позивачем суми боргу. За таких обставин сума основного боргу є недоведеною, а відтак проценти не можуть бути нараховані на недоведений розмір зобов`язання (а.с.151-155).

Представник позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, направила до суду заву про розгляд справи без її участі у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав зазначених у відзиві та запереченнях (а.с. 91).

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 21.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №717107025 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с.25 - 36).

Договір та додаткові угоди підписано електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів (а.с.36 на звороті 43).

Невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано відповідачу до укладення Договору (п.14.1 договору) (а.с.44-47, 23-24).

Підписавши договір, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»: www.moneyveo.ua.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язувалося надати позичальнику кредит в сумі 20000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику. Кредит надається строком на 30 днів, який має бути повернено до 20.09.2024.

Відповідно до п.7.4.2 після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується платіжними дорученнями: від 22.08.2024 на суму 4250,00 грн, від 25.08.2024 на суму 2100,00 грн, від 21.08.2024 на суму 5000,00 грн та підтвердженнями щодо здійснення переказу грошових коштів: від 25.08.2024 на суму 4200,00 грн, від 28.08.2024 на суму 3300,00 грн, від 30.08.2024 на суму 1150,00 грн.(а.с.48-50).

Відповідно до платіжних доручень та підтверджень щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало кошти згідно договору №717107025 від 21.08.2024 та додаткових угод до нього, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зараховано періодичними платежами кредитні кошти в загальному розмірі 20000,00 грн, на платіжну картку № НОМЕР_2 , яка зазначена в п.5.1. кредитного договору.

Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості становить за період 21.08.2024 по 04.03.2024 (дата передачі права вимоги) у загальному розмірі 29407,21 грн, з яких: 13677,67 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8890,70 грн - заборгованість за відсотками, 6838,84 грн - неустойка (а.с.18 на звороті - 20).

З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251015/86101-БТ від 22.10.2025 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) емітовано карту № НОМЕР_3 . А також банк додатково направив виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період 21.08.2024 30.08.2024, яка містить зарахування, а саме: 21.08.2024 на суму 5000,00 грн, 22.08.2024 на суму 4250,00 грн, 25.08.2024 на суму 2100,00 грн та 4200,00 грн, 28.08.2024 на суму 3300,00 грн, 30.08.2025 на суму 1150,00 грн, що в загальному розмірі становить 20000,00 грн (а.с.121-122).

04.03.2025 на електронну адресу відповідача, яка зазначена у заявкі на отримання коштів в кредит від 21.08.2024 (а.с. 22 на звороті), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» направило повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.54).

04.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/25, предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.13 на звороті-16).

Відповідно до реєстру прав вимоги від 04.03.2025 до Договору факторингу №МВ-ТП/25 від 04.03.2025, до позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29407,21 грн, з яких: 13677,67 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8890,70 грн - заборгованість за відсотками, 6838,84 грн - неустойка (а.с.16 на звороті-17, 142-146).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», загальний розмір заборгованості, за період 04.03.2025 (дата придбання) по 26.07.2025, становить у розмірі 49103,53 грн, з яких: 13677,67 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 28587,02 грн сума заборгованості за відсотками; 6838,84 грн - неустойка (а.с. 20 на звороті - 22).

Суд звертає увагу, що позивач не включає розмір штрафних санкцій вказаних у загальному розрахунку заборгованості до розміру позовних вимог, а саме, просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 42264,69 грн, з яких: 13677,67 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 28587,02 грн сума заборгованості за відсотками.

18.08.2025 на електронну адресу відповідача, яка зазначена у заявкі на отримання коштів в кредит від 21.08.2024 (а.с. 22 на звороті), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» направило повідомлення про дострокове розірвання договору та повідомлено про необхідність оплати всієї суми заборгованості (а.с.54 на звороті). Також відповідачу направлено досудову вимогу та запропоновано добровільно погасити заборгованість до подачі позовної заяви в суд (а.с.55).

Суд вважає, що копії договору факторингу та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується матеріалами справи, тому суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктами 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано: копію договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 укладений між Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» про надання правничої допомоги в обсязі та на умовах цього договору; копію додаткової угоди №1570 від 02.09.2025 про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024; копію акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, надало клієнтові ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» послуги, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи,

формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій, нащо витрачено 4 години 1000 грн; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога), нащо витрачено 2 години 500,00 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду, нащо витрачено 10 годин 3500,00 грн, загальна вартість послуг 5000,00 грн; копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів на суму 5000,00 грн (а.с.166-172 ).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку за стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатом в інтересах позивача було здійснено підготовку та складено позовну заяву.

Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/.

Отже, зважаючи на те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати напрофесійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (, місцезнаходження: вулиця Жабинського, будинок 13, місто Чернігів, 14017) заборгованість за договором кредитної лінії №717107025 від 21.08.2024 у загальному розмірі 42264,69 грн (сорок дві тисячі двісті шістдесят чотири гривні 69 копійок), з яких: 13677,67 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28587,02 грн - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, а всього 5422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене впродовж тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Оксенюк