У Х В А Л А

07 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Вереш А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 03.06.2025 у справі №308/15807/21 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

24.11.2021 позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг б/н від 20.02.2012.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2025 у справі №308/15807/21, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.02.2012 в розмірі 26 869,78 грн., в тому числі 24 968,65 грн - тіло кредиту, 1901,13 грн - відсотки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2025 виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2025 у справі №308/15807/21 відстрочено на 4 /чотири/ місця до 03.10.2025.

29.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення. Просила надати розстрочення строком на 12 місяців: у перше півріччя з листопада 2025 року по квітень 2026 року щомісячно сплачувати по 1500 грн; у друге півріччя з травня по вересень 2026 року по 3350 грн; у жовтні 2026 року 3995,38 грн. На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що її матеріальний стан є скрутним, вона тривалий час не має постійного заробітку, а також утримує неповнолітню дитину, що ускладнює можливість одноразового виконання судового рішення.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала з мотивів, викладених у такій.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 статті 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 4 зазначеної статті, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За нормами ч. 5 даної статті розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочення виконання рішення суду може бути застосована судом у виняткових випадках, що створюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 435 ЦПК України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10 провадження № 61-46129св18.

Однак суд вважає, що заявником не наведено беззаперечних доказів, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Заявником надано суду дані з офіційних джерел витяги з Пенсійного фонду України (форма ОК-7) та Державного реєстру фізичних осіб платників податків, що підтверджують відомості про доходи ОСОБА_1 за останній період, зокрема за 2025 рік. Із зазначених документів убачається, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із Комунальним закладом вищої освіти «Академія культури і мистецтв» Закарпатської обласної ради (), де отримує офіційний дохід у межах мінімальної заробітної плати. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, сума нарахованого доходу за 2025 рік становить 15 410,11 грн, що відповідає кільком місяцям роботи на посаді з частковою зайнятістю.

Інших джерел прибутку заявником не встановлено, а даних про наявність у ОСОБА_1 майна чи заощаджень, які могли б свідчити про інший рівень матеріального забезпечення або давати змогу виконати рішення суду, не подано. Разом з тим суд зазначає, що матеріальний стан особи не може оцінюватися виключно за показником поточних доходів. До характеристики матеріального становища належать також наявність на праві власності нерухомого чи рухомого майна, грошових заощаджень, депозитів або іншого майна, за рахунок якого може бути забезпечене виконання судового рішення. Проте таких даних заявник суду не надала.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, а також у разі відшкодування майнової чи моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням 50 відсотків доходу, а за іншими видами стягнень 20 відсотків, якщо інше не передбачено законом. Тобто вказаним законом не передбачено випадків, коли на користь стягувача може бути звернено стягнення на всю заробітну плату боржника.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на її утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою І курсу відділення фахової передвищої освіти комунального закладу вищої освіти «Академія культури і мистецтв» Закарпатської обласної ради, суд оцінює критично. При укладенні кредитного договору на умовах, визначених у ньому, заявниця повинна була враховувати розмір своїх доходів та усвідомлювати, що впродовж строку дії договору вона нестиме обов`язок із матеріального забезпечення дитини.

Крім того, при вирішенні питання щодо розстрочення виконання судового рішення суд має враховувати не лише інтереси боржника, а й інтереси стягувача кредитора у справі, який обґрунтовано розраховував на своєчасне повернення запозичених кредитних коштів відповідно до умов договору про надання банківських послуг без номера від 20.02.2012.

Суд бере до уваги, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2025 ОСОБА_3 уже було відстрочено виконання рішення суду від 03.06.2025 у справі № 308/15807/21 на чотири місяці до 03.10.2025, що свідчить про надану їй судом можливість добровільно виконати рішення в розумні строки.

За таких обставин суд доходить висновку, що повторне звернення із заявою про розстрочення виконання рішення не ґрунтується на нових або об`єктивних підставах, які б свідчили про істотну зміну майнового стану заявниці чи унеможливлення виконання рішення суду в загальному порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись статтями258-261,435 ЦПК України,-

ухвалив:

У задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Олена ГОЛЯНА