ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13960/24

Провадження № 22-ц/820/2271/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Плінська І.П.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2025 року (суддя Колієв С.А.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Техторг-Дон» на користь ОСОБА_1 9114,82 гривень невиплаченої заробітної плати, 62855,76 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 109911,13 гривень грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Доповнено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2024 року, додатково зазначивши: «Стягнути із ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 25 000 грн. витрат на правничу допомогу».

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Техноторг-Дон», залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 грудня 2024 року залишено без змін.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2025 року роз`яснено відповідне рішення суду. За результатами апеляційного перегляду вказаних ухвал, постановами Хмельницького апеляційного суду від 19.06.2025 року такі ухвали про роз`яснення рішення суду скасовані, а у задоволенні заяв про роз`яснення рішення суду відмовлено.

У липні 2025 року ТОВ «Техноторг-Дон» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №686/13960/24.

Заяву ТОВ «Техноторг-Дон» про ухвалення додаткового рішення у справі №686/13960/24 задоволено. Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2025 року заяву вирішено, стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 109911,13 гривень проводити з відрахуванням при її виплаті належних податків та зборів. Стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 9114,82 гривень та середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні у сумі 62855,76 гривень проводити без відрахування при їх виплаті належних податків та платежів.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Техноторг-Дон» посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове додаткове рішення у справі, яким встановити, що суми, присуджені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2024 року на користь ОСОБА_1 (невиплачена заробітна плата в розмірі 9 114,82 грн., середній заробіток за весь час затримки в розмірі 62 855,76 грн., грошова компенсація за невикористану відпустку в розмірі 109 911,13 грн.), визначені без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які ТОВ «Техноторг-Дон», як податковий агент, відповідно до норм чинного законодавства України має нарахувати та сплатити до державного бюджету під час їх фактичної виплати ОСОБА_1 за рахунок таких сум.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення неправильно застосував норми Податкового кодексу України та не врахував усталену судову практику Верховного Суду. Роботодавець є податковим агентом працівника і під час кожної виплати фізичній особі - працівнику заробітної та інших виплат роботодавець зобов`язаний утримувати та сплачувати до державного бюджету із суми нарахованої працівнику плати і компенсацій ПДФО і військовий збір. Ці правила поширюються й на випадки примусового виконання судових рішень про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацій та інших виплат. Верховний Суд неодноразово наголошував, що присуджені судом суми заробітку та компенсацій визначаються без урахування податків і зборів, а їх утримання та сплата покладається на роботодавця як податкового агента під час виконання рішення суду.

Суд, не наділений повноваженнями самостійно визначати порядок оподаткування присуджених сум чи встановлювати правила щодо сплати податків і зборів. Врегулювання цих питань належить виключно до компетенції законодавця, а судове рішення має виходити з вже існуючих приписів чинного законодавства, не створюючи нових правових норм та/або правил сплати податків.

Щодо порушення норм процесуального права, то згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України, додаткове рішення має ухвалюватися тим самим складом суду, який постановив основне рішення. Однак у цій справі основне рішення від 28.11.2024 року ухвалив суддя Продан Б.Г., а додаткове - Колієв С.А., який не входив до складу суду, що розглядав справу. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України це є обов`язковою підставою для скасування рішення, оскільки воно ухвалене неповноважним складом суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Дрегало О.Є. вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою, а викладені у апеляційній скарзі аргументи такими, що не заслуговують на увагу. На думку відповідача додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Махнова О.В. підтримала доводи апеляційної скарги просила її задовольнити.

Представник позивача адвокат Шевчук І.А. в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішив питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2024 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.02.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 9114,82 грн. невиплаченої заробітної плати, 62855,76 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та 109911,13 гривень грошової компенсації за невикористану відпустку.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2025 року задоволені заяви приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. і ТОВ «Техноторг-Дон» про роз`яснення рішення суду та роз`яснено резолютивну частину рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2024 року шляхом зазначення, що стягнуті на користь ОСОБА_1 суми невиплаченої заробітної плати у розмірі 9114,82 грн., середній заробіток за весь час затримки в розмірі 62855,76 грн. та грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 109911,13 грн., включають податки і збори до бюджету та зазначенні без відрахування з них податків і зборів.

Постановами Хмельницького апеляційного суду від 19.06.2025 року вказані ухвали суду від 31.03.2025 року скасовані, а у задоволенні заяв приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. і ТОВ «Техноторг-Дон» про роз`яснення рішення суду відмовлено.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення представник ТОВ «Техноторг-Дон» зазначив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 28 листопада 2024 року, яке залишено без змін поставою Хмельницького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року стягнуто з ТОВ «Техторг-Дон» на користь ОСОБА_1 9114,82 гривень невиплаченої заробітної плати, 62855,76 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 109911,13 гривень грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Проте, суд першої інстанції задовольняючи вимоги про оплату праці у цій справі, мав обов`язок визначити суми без утримання податків та інших обов`язкових платежів, тобто, з яких підлягали сплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Проте рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2024 року зазначеного не містить.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

У постанові від 02.11.2021 року у справі № 808/8156/14 Верховний Суд зазначив, що оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, сума, призначена судом як виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зменшується на суму податків і зборів. Під час вирішення питання про призначення суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу суд вказує суму без відрахування з неї податків і зборів.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 16.11.2020 року у справі № 607/3509/17; від 25.03.2021 року у справі № 185/2109/18-ц; від 03.11.2021 року у справі № 645/2856/18; від 23.12.2021 року у справі № 607/1429/17, від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц, від 02.11.2021 року у справі № 808/8156/14.

Ухвалюючи рішення та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, судом у резолютивній частині не було зазначено чи визначено ці суми без утримання податку, що є обов`язковою складовою частини рішення суду у даній категорії справ та підставою для ухвалення додаткового рішення.

Суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення дійшов висновку, що стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 109911,13 гривень проводити з відрахуванням при її виплаті належних податків та зборів. Стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 9114,82 гривень та середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні у сумі 62855,76 гривень проводити без відрахування при їх виплаті належних податків та платежів.

Однак, з огляду на вищезазначене, висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 9114,82 гривень та середнього заробітку за час затримки при розрахунку при звільненні у сумі 62855,76 гривень без відрахування при їх виплаті належних податків та інших платежів є помилковим, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб та інших зборів є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець. Зазначені виплати теж слід проводити з відрахуванням при їх виплаті належних податків та інших платежів

Зважаючи на зазначене, додаткове рішення в частині сплати заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід змінити. Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 9114,82 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 62855,76 гривень необхідно проводити з відрахуванням при їх виплаті належних податків та зборів. В решті додаткове рішення необхідно залишити без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на розгляд справи неповноважним складом суду не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до розпорядження №1366 від 02.07.2025 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», розподіл заяви ТОВ «Техноторг-Дон»про ухвалення додаткового рішення проведено судді Колієву С.А. відповідно до пункту 2.3.44 Повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями здійснюється, винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов`язки), що додається до матеріалів справи, згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 з послідуючими змінами, у зв`язку з відпусткою судді Продана Б.Г.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» задовольнити частково.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2025 року змінити в частині сплати заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 9114,82 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 62855,76 гривень проводити з відрахуванням при їх виплаті належних податків та зборів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк