Справа № 214/9458/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №C-409-0 від 14.08.2019 року у розмірі 18140 грн. 70 коп., сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №C-409-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідач отримала ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення Угоди в розмірі 7000 грн. 00 коп. та зобов`язалась отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Позивач набув право вимоги стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором в результаті неодноразового відступлення кредиторами свого права вимоги до боржника. Зокрема, 19.12.2023 року було укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року. Окрім того, 22.12.2023 року було укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року. Таким чином, відповідно до умов Договорів факторингу №19/12-2023від 19.12.2023 року та №22/12-2023 від 22.12.2023 рокуТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на 19.12.2023 року, складає 18140 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 6962 грн. 43 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 11178 грн. 27 коп.

Ухвалою суду від 06.12.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та, скориставшись своїм правом, надала до суду відзив на позов.

Так, згідно наданого відзиву відповідач не погоджується з позовною заявою та зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».Згідно із вказаною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Також, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.Однак, надана довідка-розрахунок не містить відомостей щодо періоду, за який утворилась заборгованість та періоду, за який нараховані відсотки, не містить відсоткової ставки, залишкової суми кредиту та даних про суми, що були сплачені позичальником, тим самим, не відображає фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди та стану нарахувань в певні періоди часу, а тому не є належним та достатнім доказом виникнення заборгованості, оскільки зазначена в ній інформація належним чином не підтверджує природу виникнення у відповідача боргу. Водночас, з наданої позивачем виписки по рахунку за період з 14.08.2019 року по 12.12.2023 року убачається, що їй було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня. Також, протягом цього періоду відповідач здійснювала поповнення вказаного рахунку на суму 28286 грн. 53 коп. та відповідачем було проведено витрат по картці на суму 28286 грн. 53 коп., а тому, сума коштів, яка була не повернута банку станом на 19.12.2023 року становить 0,00 грн.Звертає увагу суду, що надана виписка по картковому рахунку відповідача є належним та достатнім доказом, оскільки зазначена в ній інформація належним чином підтверджує як розмір коштів, які використовувала відповідач, так і місце їх зняття, зокрема термінали та банкомати із зазначенням населених пунктів, де вони розташовані, здійснювала поповнення свого карткового рахунку, в тому числі вказані суми та місця поповнення. Разом з тим, позивачем розрахунку заборгованості, який є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках Кредитної угоди та відображає стан нарахувань в певні періоди часу до суду не надано, а відтак не доведено факт виникнення вказаного розміру заборгованості. Більше того, позивачем заявлено про стягнення заборгованості за Кредитним договором №С-409-0 від 14.08.2019 року, водночас в довідці-розрахунку заборгованості зазначається інший кредит від 24.05.2018 року. Окрім того, відповідач заперечує проти суми витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., яку вважає суттєво завищеною та необґрунтованою для даної категорії та складності справи, враховуючи, що розгляд справи проводився без виклику сторін, в порядку письмового провадження, за наявними в матеріалах справи документах. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, можна дійти висновку про необхідність зменшення їх розміру до 2000 грн. 00 коп.

Відповідь на відзив та будь-які інші заяви по суті пред`явлених позовних вимог до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, 14.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено Угоду №C-409-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідач отримала ліміт кредитної лінії, доступний на момент укладення Угоди в розмірі 7000 грн. 00 коп. та зобов`язалась отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3 Договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. 00 коп. (п.п. 3.1 Договору), ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 7000 грн. 00 коп. (п.п.3.2 Договору).

Згідно п.п. 3.3 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних.

Так, банк на виконання умов Договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 7000 грн. 00 коп., строком до 14.08.2024 року, а позичальник відповідно зобов`язалась повернути його разом з іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua). Разом з тим, як убачається із тексту Угоди, клієнт ознайомлена з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку www.ideabank.ua та які їй роз`яснені, зрозумілі та з якими вона цілком згідна.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_2 та надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 7000 грн. 00 коп. в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 Договору, що відповідачем не заперечується.

Однак, відповідач своїх зобов`язань за умовами укладеного Кредитного договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) утворилась заборгованість у розмірі 18140 грн. 70 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом 6962 грн. 43 коп.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11178 грн. 27 коп.

Позивач набув право вимоги стягнення заборгованості за вказаним Кредитним договором в результаті неодноразового відступлення кредиторами свого права вимоги до боржника. Зокрема, 19.12.2023 року було укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року. Окрім того, 22.12.2023 року було укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступило на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором №C-409-0 від 14.08.2019 року. Таким чином, відповідно до умов Договорів факторингу №19/12-2023від 19.12.2023 року та №22/12-2023 від 22.12.2023 рокуТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, судом установлено, що на виконання умов укладеного Кредитного договору банк належним чином виконав свої зобов`язання, встановивши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 7000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з рахунку за період з 14.08.2019 року по 19.12.2023 року, долученої до матеріалів справи. Разом з тим, із зазначеної виписки убачається, що відповідач протягом зазначеного періоду активно користувалась наданими кредитними коштами та частково здійснювала їх повернення шляхом періодичного поповнення рахунку.

При цьому суд відхиляє заперечення відповідача щодо правильності розрахунку заборгованості в частині основної суми боргу та нарахованих відсотків, оскільки з наданої позивачем виписки по рахунку вбачається факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також здійснення нею платежів із зазначенням конкретних дат і сум.

Як убачається з аналізу вказаної виписки, загальна сума саме поповнень рахунку суттєво не відповідає сумі фактично наданих кредитних коштів з урахуванням умов Договору. При цьому відповідач не подала суду жодного належного чи допустимого доказу, який би спростовував наведений у справі розрахунок заборгованості за основним боргом або нарахованими відсотками, у зв`язку з чим, за відсутності альтернативного розрахунку або контрдоказів з боку відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості судом визнається достовірним і таким, що ґрунтується на фактичних обставинах справи та підтверджується її матеріалами.

Щодо заперечень відповідача стосовно змісту Довідки-розрахунку заборгованості за вищевказаним Кредитним договором, суд зазначає наступне.

Дослідивши надану позивачем Довідку-розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що у вказаному документі мала місце технічна помилка, яка полягала у неправильному зазначенні дати Кредитного договору «24.05.2018» замість фактичної та підтвердженої матеріалами справи дати укладення Договору «14.08.2019».

З огляду на те, що вказана помилка не впливає на зміст розрахунку, не спотворює фінансових даних, а сам документ містить повну інформацію щодо суми заборгованості, підстав та періоду її формування, суд визнає Довідку-розрахунок належним і допустимим доказом, який підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

Так, у позовній заяві представник позивача просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., однак відповідач у відзиві на позов зазначила, що на її думку вказана сума є завищеною та необґрунтованою для даної категорії та складності справи, просила зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2000 грн. 00 коп.

Судом установлено, що 01.07.2024 року між адвокатським об`єднанням «ПРАВНИЧИЙ КУРС» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений договір про надання правничої допомоги №02-24.

Так, з огляду на заперечення відповідача, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, те, що дана справа є нескладною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відтак не потребує значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь у судових засіданнях, враховуючи те, що у даній категорії справ вже сформувалась судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що визначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. є неспівмірним з позовними вимогами, складністю справи та виконаними роботами, не відповідає критеріям розумності та реальності, а відтак має бути зменшеним до 3500 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 623, 638, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, будинок 23, а/с 57) суму заборгованості за Кредитним договором №C-409-0 від 14.08.2019 року у розмірі 18140 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 6962 грн. 43 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 11178 грн. 27 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, будинок 23, а/с 57) судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.