Справа № 306/1029/22
УХВАЛА

06 листопада 2025 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, про позбавлення батьківських прав у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_5 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

04 листопада 2025 року через канцелярію суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, до її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій неповнолітня ОСОБА_1 позбавити батьківських прав обох її батьків відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали позову ОСОБА_1 , вважаю за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви за таких обставин.

Згідно зі ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 ЦПК України положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Частинами 2, 3 ст. 193 ЦПК України визначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 194 ЦПК України визначено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року, справа №916/3245/17, зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 року у справі № 908/1688/20 зазначив, що зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або залік, або спростування його частково чи повністю, або розгляд в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Разом з тим, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 52 ЦПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов; це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, поняття предмет позову та предмет спору є різними доктринальними поняттями.

У статті 52 ЦПК України вказано те, що третя особа з самостійними вимогами заявляє свої вимоги саме щодо предмета спору, тобто претендує на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду. У процесі вирішення судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору, в зв`язку з чим з метою захисту свого права така особа може звернутися до суду, який розглядає справу, із заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

З прохальної частини первісної позовної заяви ОСОБА_2 (діда неповнолітньої ОСОБА_1 ) та прохальної частини позову неповнолітньої ОСОБА_1 вбачається, що вимоги, заявлені в обох цих позовах є ідентичними, тобто, остання не заявляє самостійних вимог саме на предмет спору, що не узгоджується з нормами статті 52 ЦПК України.

В ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2019 року (справа № 753/15412/18) зазначено, що буде визнано правильним повернення судом заявнику зустрічної позовної заяви з тих підстав, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів не є взаємопов`язаними, правовідносини різними, а задоволення первісного позову не може повністю або частково виключити задоволення зустрічного позову, а тому спільний розгляд вимог не представляється можливим.

Виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, відсутні підстав для задоволення заяви неповнолітньої ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, та прийняття позову третьої особи до спільного розгляду разом з первісним позовом, оскільки вимоги неповнолітньої ОСОБА_1 , викладені в її позовній заяві, не є самостійними вимогами на предмет спору у розумінні ст. 52 ЦПК України, а задоволення первісного позову ОСОБА_2 не може повністю або частково виключити задоволення позову його онуки.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 15, 52, 193-195, 260-261 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_5 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору повернути заявнику.

Залучити неповнолітню ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у цивільній справі, на стороні позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (треті особи: орган опіки та піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_5 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал ухвали.