Єдиний унікальний номер судової справи 462/9641/24
Номер провадження 2/462/200/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Д. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Білика Р. Б. ,

представника відповідача Соломонко Ж. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Селедець Вікторія Володимирівни, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

ОСОБА_1 , 23.12.2024 року (вх. № 28547) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ЛМР, ЗРА ЛМР, треті особи: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Селедець В. В., Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування, у якій просить суд:

- визнати за позивачем права та обов`язки забудовника (замовника будівництва) об`єкта - квартири № 5 з розширенням за рахунок площі горища на АДРЕСА_2 , загальною площею 110, 8 кв. м, житловою площею - 61, 6 кв. м., належних згідно зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ3 від 23.04.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце її проживання на день смерті було зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 . 08.06.2023 року до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Селедець В. В. позивачем було подано заяву про прийняття спадщини у повному обсязі після смерті матері та заведено спадкову справу № 15/2023. Нотаріусом також було видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 72754413 від 08.06.2023 року. При цьому, у спадковому реєстрі спадкову справу було зареєстровано за № 70759332. Згодом, 28.09.2023 року приватним нотаріусом Селедець В. В. було надано Довідку № 70/02-14 про те, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, щодо майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька - ОСОБА_1 . Таким чином, позивач, прийняла спадщину після смерті своєї матері, до якої, зокрема, входило нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_4 . Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Селедець В. В., в свою чергу, розглянула заяву позивача від 28.09.2023 року та додаткову заяву від 17.12.2024 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно, а саме квартиру, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_5 , із зазначенням характеристик квартири, а саме: загальна площа - 110, 8 м. кв., житлова площа - 61, 6 м. кв., чотири житлові кімнати, дві кухні. За результатами розгляду зазначених заяв, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Селедець В. В., направила повідомлення від 17.12.2024 року № 111/02-14 (с/с 15/2023) про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Повідомлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 17.12.2024 року та відповідно до відомостей викладених у документі, що посвідчує право ОСОБА_3 на спадкове, наявні зареєстровані права матері позивача на квартиру з такими характеристиками: загальна площа - 61, 5 м. кв., житлова площа - 37, 2 м. кв., дві житлові кімнати та кухня. Враховуючи викладене, зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, якій присвоєно вказану адресу, із зазначенням характеристик: загальна площа - 110, 8 м. кв., житлова площа - 61, 6 м. кв., чотири житлові кімнати, дві кухні, згідно відомостей декларації про готовність об?єкта до експлуатації від 23.04.2012 року № ЛВ 3 не може бути здійснена оскільки право спадкодавця на такі площі не зареєстроване.

Щодо проведення реконструкції у вказаній квартирі зазначено наступне.

Так, право власності спадкодавця, ОСОБА_3 , на зазначену квартиру підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2463671 від 29.12.2003 року. Підставою виникнення права власності зазначено Договір дарування Р. № 1-3059 від 25.11.2003 року, посвідчений Другою Львівською держнотконторою. Листом Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 17.06.2008 року № 3-Т-9604/2401 «Про розгляд проекту реконструкції з розширенням квартири АДРЕСА_4 » повідомлено (спадкодавця) про погодження проекту реконструкції та оформлення у встановленому порядку Дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції держархбудконтролю. В подальшому, спадкодавцю, було видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № 547/08 від 29.07.2008 року на реконструкцію квартири № 5 з розширенням за рахунок площі горища на АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації № 1398 від 20.11.2007 року; проектної документації у складі будівельного генерального плану, паспортів фасадів, розробленої ТОВ «Елбуд»; документа про затвердження проектної документації від 17.06.2008 року № 3-Т-9604/2401; комплексного висновку державної інвестиційної експертизи: 2008.№ 42ДБ від 20.06.2008 року. За результатами проведеної реконструкції квартири з розширенням площі за рахунок горища за зазначеною адресою, у Інспекції ДАБК у Львівській області було зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ3 від 23.04.2012 року, замовником якого є спадкодавець. Враховуючи, що реконструкцію у вказаній квартирі було закінчено у квітні 2012 року, до смерті спадкодавця, проте не зареєстровано право власності на такий об`єкт, реконструкцію якого було завершено, права та обов`язки спадкодавця як забудовника (замовника будівництва) підлягають переходу в порядку спадкування до позивача (а.с. 1-7, Т. 1).

ІІ. Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 43, Т. 1).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 23.12.2024 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача у справі (а.с. 44, Т. 1).

Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 10.01.2025 року (а.с. 45, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.02.2025 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 46-47, Т. 1).

31.01.2025 року (вх. № 2558) ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 49-51, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 129-130, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.04.2025 року усне клопотання уповноваженого представника відповідача ЛМР - Поповича Я. Д. про витребування доказів у цивільній справі - задоволено. Постановлено оголосити у підготовчому засіданні - перерву. Витребувано докази у справі (а.с. 160-161, Т. 1).

13.05.2025 року (вх. № 10324) від приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Селедець В. В. у відповідь на ухвалу суду надійшла витребувана інформація (а.с. 167, 168-211, 212, Т. 1).

21.05.2025 року (вх. № 11016) від уповноваженого представника позивача - адвоката Білика П. Б. до суду надійшла заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 21.05.2025 року) про долучення доказів у справі (а.с. 213-214, Т. 1).

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 16, Т. 2).

ІІІ. Позиція сторін у справі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала покликаючись на мотиви позовної заяви, просила такі задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білик Р. Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав покликаючись на мотиви позовної заяви, просив такі задовольнити. Щодо судових витрат вказав на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з наявною інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Представник відповідача ЗРА ЛМР - Соломонко Ж. Б. у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Уповноважений представник відповідача ЛМР у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Проте, 03.11.2025 року (вх. № 24720) представник ЛМР подав клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.11.2025 року) у зв`язку з проходженням навчання (а.с. 37, Т. 2).

Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що жодного підтвердження про проходження навчання за загальною професійною програмою підвищення кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема в період з 03.11.2025 року по 14.11.2025 року матеріали клопотання не містять, отже представником не підтверджено поважності підстав відкладення розгляду справи.

Третя особа - приватний нотаріус Селедець В. В. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Однак, суд приймає до уваги, що 29.10.2025 року (вх. № 24265) третя особа - приватний нотаріус Селедець В. В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, зі змісту якої вбачається, що при розгляді справи покладається на розсуд суду (а.с. 35, Т. 2).

Третя особа - Інспекція у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

IV. Позиція суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

04.11.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні визначено, що проголошення судового рішення відбудеться 13.11.2025 року о 09 год. 00 хв. (а.с. 40, Т. 2).

Суд приймає до уваги лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 року, згідно п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що дане рішення ухвалюється з урахуванням періоду перебування судді у відрядженні.

V. Встановлені судом фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 (з урахуванням копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 , актовий запис № 36, згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ») є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_2 , актовий запис № 118 (а.с. 52, Т. 1).

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 267 (а.с. 61, Т. 1).

Згідно договору дарування квартири від 25.11.2003 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1-3059, посвідчений Лютою Л. А., держаним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_4 (квартира в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 37, 2 кв. м. та кухні, загальна площа - 61, 5 кв. м (а.с. 190, Т. 1).

Право власності на вказане майно стверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2463671 від 29.12.2003 року (а.с. 191, Т. 1).

Копією листа Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради № 3-Т-9604/2401 від 17.06.2008 року «Про розгляд проекту реконструкції з розширенням квартири АДРЕСА_4 » підтверджується подача ОСОБА_3 проекту реконструкції з розширення своєї квартири до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради, який погоджено (а.с. 67, Т. 1).

Так, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області надано відповідний дозвіл (виданий ОСОБА_3 ) на виконання будівельних робіт № 547/08 від 29.07.2008 року на реконструкцію квартири № 5 з розширенням за рахунок площі горища на АДРЕСА_2 .

Підставою такого дозволу стали:

-розпорядження Залізничної районної адміністрації № 1398 від 20.11.2007 року (а.с. 230а) про затвердження Висновку міжвідомчої комісії ОСОБА_3 та погодження технічної можливості проведення перепланування та розширення квартири за рахунок влаштування мансардних приміщень в межах існуючого горища згідно з погодженими проектними пропозиціями;

-проектна документація у складі будівельного генерального плану, паспортів фасадів, розробленої ТОВ «Елбуд» (а.с. 219-230, Т. 1);

-документ про затвердження проектної документації від 17.06.2008 року № 3-Т-9604/2401;

-комплексний висновок державної інвестиційної експертизи: 2008.№ 42ДБ від 20.06.2008 року (а.с. 68-69, Т. 1).

Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ3 від 23.04.2012 року зареєстрованою Інспекцією ДАБК у Львівській області встановлено, що датою початку будівництва є серпень 2008 року датою закінчення будівництва - квітень 2012 року. Загальна площа квартири після проведення реконструкції зазначена 110, 8 кв. м., житлової площі - 61, 6 кв. м., з вказаною характеристикою як чотири житлові кімнати та дві кухні (а.с. 70-75, Т. 1).

Вказана декларація зареєстрована у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та підтверджується відповіддю Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 18.10.2023 року (а.с. 76-78, Т. 1).

Окрім цього, за даними наданими Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» підтверджено факт проведення реконструкції та збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_4 до 110, 8 кв. м. та житлової площі до 61, 6 кв. м.

Зокрема, такими даними є:

-технічний паспорт квартири АДРЕСА_4 , виданим 11.07.2023 року;

-довідка від 10.07.2023 року № 2/1901.

Копією підписаної заяви мешканців буд. АДРЕСА_2 стверджується те, що мешканці квартир 1 , 2 , 3 , 4 , 6 , 7 , 8 не заперечують, щоб їх сусідка, ОСОБА_3 добудувала приміщення над квартирою № 5 у будинку (а.с. 79-80, Т. 1).

Копією заяви про прийняття спадщини стверджується, що ОСОБА_6 звернулася з заявою 08.06.2023 року до приватного нотаріуса Дрогобицього районного нотаріального округу Львівської області Селедець В. В. після смерті матері ОСОБА_3 , якою заявила про прийняття спадщини в повному обсязі, як за законом так і за заповітом (а.с. 62, Т. 1).

Копією довідки приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Селедець В. В. від 28.09.2023 року № 70/02-14 стверджується, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, щодо померлої ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 (а.с. 64, Т. 1).

Однак згідно листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області, Селедець В. В. від 17.12.2024 року № 111/02-14 (с/с 15/2023) про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину повідомлено, що: «Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 17.12.2024 року (інформаційна довідка № 408412778 від 17.12.2024 року) та відповідно до відомостей викладених у документі, що посвідчує право вашої матері, ОСОБА_3 на спадкове майно (Договір дарування квартири, посвідчений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори 25.11.2003 року за р. № 1-3059), наявні зареєстровані права вашої матері на квартиру з такими характеристиками: загальна площа - 61, 5 м. кв., житлова площа - 37, 2 м. кв., дві житлові кімнати та кухня.

Враховуючи вище викладене, повідомляю, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_5 , із зазначенням характеристик: загальна площа - 110, 8 м. кв., житлова площа - 61, 6 м. кв., чотири житлові кімнати, дві кухні, згідно відомостей декларації про готовність об?єкта до експлуатації від 23.04.2012 року № ЛВ 3 не може бути здійснена оскільки право спадкодавця на такі площі не зареєстроване».

Також до матеріалів справи долучено копії: спадкової справи № 15/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (індекс 02-14) (а.с. 168-211, Т. 1), паспорта громадянки України ОСОБА_1 (а.с. 58-59, Т. 1), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с. 60, Т. 1).

VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, у відповідності до ст. 1216 цього Кодексу, являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом, як визначено у ч. 1 ст. 1258 цього Кодексу, одержують право на спадкування почергово.

Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, і той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника (замовника будівництва) як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17).

Такі ж правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28.05.2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18), які згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд першої інстанції враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, §29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

У рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003 року, § 36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 § 58 ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

VІІ. Висновки суду.

Таким чином, оскільки реконструкція спірної квартири була завершена померлою ОСОБА_3 та проведена відповідно до вимог законодавства та за наявності усіх дозвільних документів, однак за життя спадкодавця не було зареєстроване право власності на об`єкт після реконструкції, до спадкоємця повинні перейти права та обов`язки забудовника (замовника будівництва) на підставі ст. 1218 ЦК України.

Так, суд перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІІІ. Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.1. Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак суд враховує, що відповідно до норми п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачем додано до матеріалів позовної заяви копію довідки МСЕК серії 12 ААВ № 741743, згідно якої ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання, інвалідність встановлена довічно) (а.с. 57).

У зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 (на момент подання позовної заяви до суду) є такою, що звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях в силу закону (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й вона не оплачувала судовим збором позовну заяву, в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються.

Так, суд приймаючи до уваги позицію Верховного Суду, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 41, 43, 45, 46), та враховуючи, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то судовий збір на відповідача не покладається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Селедець Вікторія Володимирівни, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 права та обов`язки забудовника (замовника будівництва) об`єкта - квартири № 5 з розширенням за рахунок площі горища на АДРЕСА_2 , загальною площею 110, 8 метрів квадратних, житловою площею - 61, 6 метрів квадратних, належних згідно зареєстрованої Декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ3 від 23.04.2012 року.

3. Судові витрати - компенсувати за рахунок держави.

4. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

5. Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_13 );

Відповідач: Львівська міська рада (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1);

Відповідач: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (, електронна пошта: , місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Виговського, 34);

Третя особа: Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Селедець Вікторія Володимирівни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: 82100, Львівська обл., Дрогобицький р-н, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 103);

Третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю (, місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Угорська, 7А).

Текст судового рішення складено 17.11.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко