Справа № 484/2877/25
провадження № 2/632/608/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокум. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін по справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 року на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2025 року, яка 13.06.2025 року набрала законної сили, до суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого представника за довіреністю Пархомчука Сергія Валерійович просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2121568 від 10.07.2021 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 3500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,90% на суму заборгованості за кожний день користування коштами первинного кредитора, право вимоги за якою перейшло до позивача на підставі договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року. Нарахована сума заборгованості щодо відповідача склала 11480,00 грн., з яких 3500,00 грн. тіло кредиту та 7980,00 грн. проценти за користування кредитом.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,20 грн., оскільки звернення до суду відбулося засобами електронного суду, та 10500,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України, які складаються із консультації, складання позовної заяви, складання та подання інших клопотань до суду, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. При цьому у прохальній частині позовної заяви вказані витрати зазначені не були.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач, отримавши кошти у товаристві з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконував, що є підставою для стягнення з нього отриманих кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора.

Ухвалою судді від 07.07.2025 року вказана справа була прийнята судом до свого провадження, відкрито провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.54).

Позивач та його представник вказану ухвалу отримали засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.56-57), а відповідач вказану ухвалу отримала засобами поштового зв`язку у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.69).

04.08.2025 року до суду надійшла направлена засобами електронного суду поза межами робочого часу суду 03.04.2025 року заява представника позивача про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. із наданням відповідних доказів отримання вказаної допомоги та доказами направлення копій вказаної заяви відповідачу у порядку ч.7 ст.43 ЦПК України (а.с.58-68).

Інші заяви, клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

10.07.2021 року між відповідачем та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» в електронній формі був укладений договір №2121568 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від первинного кредитора у розмірі 3500,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів у розмірі 1,90% в день на розмір заборгованості за кредитом (а.с.11-17). Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором H411.

Кошти відповідачу були перераховані контрагентом первинного кредитора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», що підтверджується копією листа від 04.03.2024 року №20936-0403 з урахуванням того, що зазначена картка у вказаній довідці відповідає даним картки відповідача, зазначеним у п.2.1 вищевказаного кредитного договору (а.с.30).

Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року, укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (а.с.26-29). Право вимоги до відповідача позивач набув на підставі реєстру боржників від 24.12.2021 року на суму, зазначену у позовній заяві (а.с.20) відповідно до 8.2 та 8.3 вищевказаного договору факторингу.

Ціна продажу за відповідні вимоги, визначена у п.7.1 договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року як єдиної підстави для переходу права вимоги до позивача сплачена первинному кредитору у повному обсязі трьома платежами на підставі відповідних платіжних інструкцій від 24.12.2021 року та від 28.12.2021 року (а.с.35-36).

Розрахунок процентів відповідачу здійснений з урахуванням відсутності оплати ним заборгованості у порядку автопролонгації кредитного договору на 120 днів, що відповідає нормам п.4.2.5 договору №2121568 від 10.07.2021 року, що одночасно вказує, що договір припинив свою дію 06.12.2021 року, коли закінчився строк автопролнгації.

Вирішуючи справу по суті суд погоджується, що відповідач належним чином не виконав укладений із первинним кредитором договір, що призвело до порушення прав первинного кредитора та виникнення заборгованості, а тому вимоги позивача в частині стягнення як тіла кредиту, так і процентів підлягають задоволенню у повному обсязі в межах строку дії договору з урахуванням автопролонгації.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд не погоджується із їх розміром, заявленим до стягнення позивачем, оскільки вважає такі витрати не справедливими та не розумними.

29.12.2023 року укладено договір про надання правової допомоги без номеру між позивачем та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем (далі Договір про правову допомогу)(а.с.23-24).

Відповідно до додаткової угоди №1 до Договору про правову допомогу від 27.12.2024 року встановлено, що сторони погодили строк дії договору до 31.12.2025 року із зміною реквізитів адвоката для отримання коштів (а.с.25).

Згідно із актом про отримання правової допомоги від 21.07.2025 року визначено, що адвокат Пархомчук С.В. надав послуги позивачу на суму 10500,00 грн. в даній справі як правову допомогу, яка складається із 5000,00 грн. за складання та подання до суду позовної заяви, 3000,00 грн. інші клопотання і заяви до суду, складання процесуальних документів, 2000,00 грн. зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості та 500,00 грн. канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (а.с.62).

Вказані кошти були оплачені позивачем адвокату Пархомчуку С.В. 21.07.2025 року на підставі виставленого рахунку (а.с.68) по платіжній інструкції №39482 (а.с.67).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката, адвокатського бюро та адвокатського об`єднання за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом або іншою формою здійснення адвокатської діяльності час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс вказані витрати, та вони особою, яка надала правничу допомогу, надані та пов`язані із вирішенням спору, що вказує на те, що вони підлягають стягненню з відповідача.

В той же час такі витрати в даній справі з точку зору стороннього спостерігача не можуть бути співмірними щодо проведеної роботи, оскільки для підготовки позову за наявності сталої та передбачуваної практики Верховного суду в даній справі слід було лише вірно розкласти відповідні документи, зазначити відповідача та долучити документи для підтвердження розрахунку заборгованості, тобто виконати роботу не професійного правника, а помічника адвоката або професійного клерка-діловода. Жодних нових правових аргументів чи необхідності додаткових дій з боку позивача для подачі позову матеріали справи не містять. Крім цього, складання позовної заяви охоплюється зустріччю з позивачем та надання консультації, та поданням заяв та клопотання до суду, які не охоплюється складанням процесуальних документів. Процесуальних документів до суду представником позивача надано не було.

Такі витрати як канцелярські витрати на виготовлення копій документів та відправка поштовою кореспонденції взагалі не охоплюються нормами ст.137 ЦПК України та не можуть бути стягнуті як витрати на професій ну правничу допомогу.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі є 3000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих у справі адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем адвокатських послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-14, 76-82, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кеш ту гоу» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кеш ту гоу» заборгованість за договором №2121568 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.07.2021 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , який припинив свою дію 06.12.2021 року, у розмірі 11480,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят грн. 00 коп.), з яких 3500,00 грн. заборгованість за кредитом та 7980,00 грн. заборгованість за процентами в межах строку дії договору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Кеш ту гоу» судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 10 листопада 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ», , адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, тел. 095-694-74-19.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним носієм НОМЕР_1 , виданий 26.11.2024 року, орган видачі 8018, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ