Провадження №2-з/748/16/25
Єдиний унікальний № 748/1299/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за первісним позовом справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача адвокат Пирковська Олеся Василівна, діючи на підставі ордеру серії СВ №1124197 від 24.04.2025 та в інтересах ОСОБА_2 , 24.04.2025, засобами поштового зв`язку, звернулась до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні власністю - 7/32 частинами житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом вселення до вказаного житлового будинку та стягнення з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 судових витрат.

Чернігівський районний суд Чернігівської області ухвалою від 28 квітня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в цій справі.

21.07.2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом вселення.

В зустрічній позовній заяві заявлене клопотання про проведення судово будівельно-технічної експертизи .

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі за № 748/1299/25

18.11.2025 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач за зустрічним позовом про поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії, пов`язані з проникненням, входом, користуванням або вселенням до житлового будинку по АДРЕСА_1 до моменту набрання законної сили рішенням суду

В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначила, що вона є співвласником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , якій належить 9/16 часток даного нерухомого майна, в той час як ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належать по 7/32 часток кожному у даному майні. Вказує, що у відповідачів за зустрічним позовом наявне майно на праві власності у м. Чернігові, а відповідно вони не позбавлені місця проживання. На час подання заяви ОСОБА_3 проживає в м. Києві , проте через постійні обстріли енергетичної інфраструктури, відключення світла, електроенергії має намір повернутися до свого житлового будинку що розташований по АДРЕСА_1 , однак існує реальна загроза того, що відповідачі самовільно проникнуть до будинку або заволодіють його частиною, що унеможливіть виконання майбутнього судового рішення.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи предметом первісного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 є усунення перешкод у користуванні домоволодінням, шляхом вселення . Предметом зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є поділ житлового будинку в натурі, що розташований по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що житловий будинок що розташований по АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачам за зустрічним позовом на праві спільної часткової власності . Зокрема у власності ОСОБА_6 перебуває 9/16 часток у праві , а ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 7/32 кожному

Проаналізувавши зміст заявлених позовних вимог, суть і предмет позову, як за первісним позовом, так і за зустріним, докази, які містяться в цивільній справі № 748/1299/25, захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач за зустрічним позовом , їх співрозмірність та відповідність, суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_3 , не є відповідним і пропорційним до заходу забезпечення позову, який просить застосувати заявник, судом не встановлено на даній стадії провадження достатньо підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Також судом не встановлено, яким чином захід забезпечення позову у вигляді заборони вселятися та користуватися житловим будинком може зробити неможливим або значно ускладнити виконання судового рішення, яке може бути ухвалене в даній справі.

На переконання суду, захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є неправомірним втручанням у право на повагу до житла та непропорційним втручанням у право на житло.

Стаття 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначає, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб.

В об`єктивному значенні право власності - це право суб`єкта володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому матеріальними благами на власний розсуд у межах закону.

Таким чином, у даному випадку, праву власності позивача протистоїть право власності відповідачів, які є рівноцінними. Такий вид забезпечення позову, як заборони будь-яким особам вживати будь-які дії з вселення та заборони користування майном , призведе до невиправданого обмеження права власності відповідачів, яке є набагато ширше за своїм змістом аніж право користування , обмежити яке просить ОСОБА_3 . Крім того, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам за зустрічним позовом вчиняти дії, спрямовані на вселення до житла фактично вирішує спір про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення по суті за первісним позовом.

Отже, беручи до уваги наведені вище обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки зявником не доведено наявність достатніх правових підстав для застосування заходу забезпечення у вигляді заборони відповідачам вселятися та користуватися житловим приміщенням в межах заявлених позовних вимог, у зв`язку з їх неспіврозмірністю.

Керуючись ст.ст. 149, 151,153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали що постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Костюкова