1Справа № 335/1675/25 2/335/1433/2025
05 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., представника позивача Панченка І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
В лютому 2025 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
Позов обґрунтовано тим, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як така, що опинилась складних життєвих обставинах. Мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дитини участі у житті та вихованні доньки не бере, коштів на її утримання не надає.
Дитина наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міські ради від 30.10.2024 №4583 тимчасово влаштована в родину ОСОБА_3 , який є її родичем і проживає разом з ним та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведене обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_1 за вказаною адресою, за підсумками якого встановлено, що в квартирі для дитини є все необхідне: місце для сну та навчання, необхідні меблі, одяг та взуття за сезоном, продукти харчування, шкільне приладдя для навчання.
Далі в позові зазначили, що 17.12.2024 з ОСОБА_1 проведена бесіда, в ході якої вона повідомила, що вона останнього разу спілкувалася з батьком телефоном два місяці тому, після того останній не намагався продовжити спілкування з нею, не шукав зустрічі, матеріально не підтримує, бажання проживати з батьком не має, оскільки ніколи з ним не мешкала. Зі слів дитини, батько ніколи не надавав їй жодної допомоги, не займався її вихованням, не відвідував у навчальному закладі, не займався її лікуванням, коли вона хворіла, не надавав на це допомогу. За підсумками бесіди ОСОБА_5 не заперечувала проти позбавлення батька батьківських прав.
Органом опіки та піклування встановлено, що гр. ОСОБА_2 , 1988 року народження, відбував покарання у виді позбавлення волі та був звільнений з ДУ «Солонянська виправна колонія (№21) 13.11.2024, вибув за місцем проживання по АДРЕСА_2 . Відділом по району було здійснено вихід за вказаною адресою, за підсумками якого встановлено, що для неповнолітньої ОСОБА_6 умов в квартирі не створено, оскільки вона за цією адресою ніколи не проживала, дитячі речі відсутні, немає місця для сну та навчання. З ОСОБА_2 була проведена бесіда, під час якої він повідомив, що не відмовляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_7 та планує в подальшому проживати з нею в орендованому житлі. Надалі батька дитини було запрошено до відділу по району для проведення профілактичної роботи, проте останній так і не з`явився, причини неявки не повідомив.
Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 30.12.2024 № 5589 тимчасове влаштування неповнолітньої ОСОБА_1 в родину ОСОБА_3 продовжено до 30.06.2025.
Згідно з поясненнями ОСОБА_3 від 17.12.2024, батько дитини після звільнення з місць позбавлення волі в листопаді 2024 року не намагався спілкуватися з донькою, займатися її вихованням та утриманням, не відвідував навчальний заклад, не цікавився її навчанням, а також її станом здоров`я.
Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки. Тому позивач просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього на користь особи або установи, яка буде, здійснювати опіку над вказаною дитиною аліменти на її утримання розмірі частки всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.
Ухвалою від 04.09.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав на підставах, викладених в ньому. Додатково зазначив, що за час перебування справи на розгляді у суді відповідач жодного разу не з`явився в судові засідання, на контакт з дитиною та органом опіки не виходив, його місце знаходження залишається невідомим, оскільки на теперішній час він рахується таким, який самовільно залишив військову частину, де проходив службу. Поведінка відповідача по відношенню до дитини не змінилася, останній не цікавиться життям своєї доньки, не займається її вихованням, не надає матеріальної допомоги. За таких обставин, представник позивача вважав, що позов підлягає задоволенню та не заперечував щодо ухвалення по справі заочного рішення.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, 28.07.2025 надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позов не подано.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їхній сукупності, суд встановив таке.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 13.10.2009 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Запоріжжі про що в Книзі реєстрації народжень 13.10.2009 зроблено відповідний актовий запис за № 758. Батьками дитини зазначено: матір`ю - ОСОБА_4 , батьком - ОСОБА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 27.04.2024 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Запоріжжі, про що вчинено актовий запис № 498.
Неповнолітню ОСОБА_1 відділом по Вознесенівському району взято облік, як таку, що опинилась складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом від 30.12.2024 № 5588.
Дитина ОСОБА_1 відповідно до наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міські ради від 30.10.2024 №4583, у зв`язку з тим, що мати дитини померла, а батько знаходився у місцях позбавлення волі, тимчасово влаштована в родину ОСОБА_3 , який є її родичем і проживає разом з ним та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 . Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради проведене обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_1 за вказаною адресою, за підсумками якого встановлено, що в квартирі для дитини є все необхідне: місце для сну та навчання, необхідні меблі, одяг та взуття за сезоном, продукти харчування, шкільне приладдя для навчання.
Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 30.12.2024 № 5589 тимчасове влаштування неповнолітньої ОСОБА_1 в родину ОСОБА_3 продовжено до 30.06.2025.
Органом опіки та піклування встановлено, що гр. ОСОБА_2 , 1988 року народження, відбував покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя та був звільнений з ДУ «Солонянська виправна колонія (№21) 13.11.2024, вибув за місцем проживання по АДРЕСА_2 , що підтверджується листом ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» від 19.11.2024 № 21/5-5394. Відділом по району було здійснено вихід за вказаною адресою, за підсумками якого встановлено, що для неповнолітньої ОСОБА_6 умов в квартирі не створено, оскільки вона за цією адресою ніколи не проживала, дитячі речі відсутні, немає місця для сну та навчання. З ОСОБА_2 була проведена бесіда, під час якої він повідомив, що не відмовляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_7 та планує в подальшому проживати з нею в орендованому житлі. Надалі батька дитини було запрошено до відділу по району для проведення профілактичної роботи, проте останній так і не з`явився, причини неявки не повідомив.
Відповідно до інформації наданої департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради від 24.02.2025 № 06.4-06/02/4997 за відомостями департаменту місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 з 18.01.2005 по 26.10.2011. Станом на лютий 2025 року інформація щодо декларування/реєстрації місця проживання ОСОБА_2 в реєстрі територіальної громади міста Запоріжжя відсутня.
Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 25.12.2024 № 3101/01-08 неповнолітня ОСОБА_8 знаходиться під спостереженням центру з 2014 року. Дитини вчасно проходить профілактичні огляди, планові щеплення. На прийом до лікаря-педіатра приходить у супроводі бабусі - ОСОБА_9 . Батько дитини ОСОБА_2 з лікарем-педіатром або адміністрацією закладу не спілкується, станом здоров`я дитини не цікавиться.
17.12.2024 на прийомі у відділі по району з неповнолітньою ОСОБА_1 проведено бесіду, в ході якої вона повідомила, що останній раз 'спілкувалась з батьком по телефону два місця тому, після цього вийти на спілкування з нею ОСОБА_2 не намагався, матеріально не підтримував, бажання проживати з батьком дитина не має, оскільки вона з ним ніколи не мешкала. Зі слів ОСОБА_7 , батько ніколи не надавав їй жодної допомоги, не займався її вихованням, не відвідував навчальний закладі, не займався її лікуванням, коли вона хворіла, не надавав на це допомоги. За підсумками бесіди ОСОБА_5 не заперечувала проти позбавлення батька батьківських прав.
Згідно з характеристикою Запорізької гімназії №72 від 23.12.2024 неповнолітня ОСОБА_1 навчається в 9-б класі вказаного закладу, батько дитини за час її навчання до закладу освіти не звертався, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував, успіхами доньки в навчанні та поведінці не цікавився.
Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб від24.12.224 №3232/03-01, неповнолітня ОСОБА_1 тимчасово влаштована в родину ОСОБА_3 і проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_3 та прабабусі дитини ОСОБА_9 , батько не брав участі у вихованні доньки, не допомагав матеріально, не цікавився її життям, після звільнення з місць позбавлення волі на контакт із членами родини не виходив, місцезнаходження його на даний час невідоме. Вихованням та розвитком дитини продовжують займатися внучатий дідусь ОСОБА_3 та прабабуся ОСОБА_9 . Для дитини створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку.
Відповідно до листа відділу поліції №1 від 14.01.2025 №708/46/02/02-25 ОСОБА_2 після звільнення з місця позбавлення волі до відділу поліції №1 для того, щоб стати на облік звільнених осіб від відбування покарання не з`явився, у розшуку не перебуває. На даний момент надати характеристику на вказану особу не є можливим, у разі встановлення його фактичного місцезнаходження, відділ поліції № 1 поінформує відділ по району.
06.02.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району розглядалось клопотання відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо розгляду питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1
18.02.2025 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району складено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його доньки ОСОБА_1 .
Відповідно до листа начальника ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від 25.04.2025 № 2/10-3354 станом на 25.04.2025 гр. ОСОБА_2 в зазначеній установі не утримується.
Згідно з листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 02.05.2025 № 3905 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний 20.12.2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_3 . Останнє також підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_9 від 29.05.2025 № 4/3156.
Відповідно до листа командира в/ч НОМЕР_3 гр. ОСОБА_2 проходив курси базової загальновійськової підготовки у військовій частині НОМЕР_3 з 20.12.2024 на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки. З 30.01.2025 самовільно залишив військову частину. Місце знаходження його не відомо, на телефонні дзвінки не відповідає. З 14.02.2025 увільнений від займаної посади та зарахований в розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 . Останнє також підтверджується листом тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу - заступника командира в/ч НОМЕР_4 від 10.06.2025 № 1314/2/56/95/8198.
За повідомленням Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 25.07.2025 в провадженні прокуратури кримінальні провадження за фактом самовільного залишення місця несення служби гр. ОСОБА_2 , 1988 року народження, відсутні.
Згідно з листами Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі від 15.10.2025 та 22.10.2025 повідомлено про відсутність актового запису про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З пояснень ОСОБА_3 , наданих ним у судовому засіданні від 21.05.2025, слідує, що тривалий час ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, не надає доньці грошової допомоги, не цікавиться її життям, здоров`ям, не бере участі у її вихованні, дитина ніколи не проживала разом зі своїм батьком та зважаючи на її підлітковий вік різка зміна місця проживання майже з незнайомою їй людиною може нашкодити її психологічній рівновазі.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не піклується про життя та здоров`я дитини, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються з нею; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов`язками.
Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.
Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, не залучив представника, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.
Рішення про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини, а мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченимист.150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п.2 ч.1ст.164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання його батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, не надав, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , 2009 року народження, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

При цьому, суд роз`яснює відповідачу, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини.

Позивачем було заявлено дві вимоги - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову та в зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі по 1211,20 грн за кожну вимогу, загалом судових витрат на суму 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 12, 13, 76-82, 141, 211, 247, 263-265, 268, 280-289, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженки м. Запоріжжя.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , з метою захисту прав дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування над вказаною дитиною аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з цим позовом 21.02.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , рнокпп НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в частині суми місячного платежу.

Копію заочного рішення надіслати сторонам в порядку, визначеному ст. 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо після набрання заочним рішенням суду законної сили зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення суду складено 12 листопада 2025 року.

Суддя: О.О. Романько