КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 367/11405/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2025року про закриття провадження у справі, постановлену під головуванням судді Одарюка М.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2025 року провадження у даній справі закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що у постановленій ухвалі суд першої інстанції зазначив, що спір виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з визначенням способів участі у вихованні та спілкуванні батька з його малолітньою дитиною.

Вказував, що суд не взяв до уваги, що рішення німецького суду, на яке посилається відповідач не легалізовано в Україні. Визнання рішень іноземних судів здійснюється в порядку цивільного судочинства, що встановлено розділом ІХ ЦПК України.

Зазначав, що судовий процес, який відбувався в Німеччині врегулював питання спілкування з дітьми в той проміжок часу, коли батьки з дітьми разом проживали в Німеччині. Станом на сьогодні позивач проживає в Україні і вважає, що саме український суд має встановити порядок участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною, адже позовні вимоги, які розглядав Ірпінський міський суд Київської області викладені в позові з метою захисту інтерсів громадянина України ОСОБА_1 , який тепер проживає в Україні, а відповідач в іншій країні.

06 серпня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що спільна дитина сторін, щодо якої батько ініціював розгляд справи в Україні, продовжує постійно проживати в Німеччині, саме ця держава є постійним осередком інтересів дитини, а тому відсутні будь-які правові підстави для розгляду спорів щодо участі батька у вихованні дитини на території України, в тому числі для зміни підсудності чи перегляду рішення Дільничного суду м. Гіфгорн від 09 серпня 2022 року на території України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справуу відсутність третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі та який був на розгляді у Окружному суді м. Гіфром, яким 09 серпня 2022 року затверджено мирову угоду у справі про опіку над дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з визначенням способів участі у вихованні та спілкуванні батька з його малолітньою дитиною, а тому наявні підстави для закриття провадження у даній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Підстави закриття провадження у справі визначені у ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто, коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст.256 ЦПК України).

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначено, що згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №761/7978/15-ц (провадження №14-58цс18) вказано, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі №428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі №295/983/21, від 19 січня 2022 року у справі №766/4505/20.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2022 року Окружним судом м. Гіфром затверджено мирову угоду у справі про опіку над дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , якою встановлено:

Батьки згодні в тому, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 постійно проживатимуть і матимуть центр життєвих інтересів у батька дітей, а ОСОБА_10 - у матері дітей. В інших питаннях залишається чинною спільна батьківська опіка.

Батьки проведуть або курс «Діти в центрі уваги», або консультацію. Представник управління у справах молоді намагатиметься в співпраці з містом Берліном або районним управлінням/управлінням у справах молоді, відповідальним за Кладів, знайти можливість, у якій батьки зможуть отримати спільну чи роздільну консультацію і зможуть звернутися за консультацією. Обидва члени батьків зобов`язуються відвідувати ці зустрічі. Обидва члени батьків знають, що це може тривати деякий час.

Мати дітей займається з дітьми сьогодні ввечері та забере всіх трьох дітей із собою відразу після зустрічі. Вона поверне дітей батькові о 17:00 годині в управлінні у справах молоді.

Мати дітей також прийме всіх трьох дітей в управлінні у справах молоді у четвер, 11.08.2022 р. о 10:00. Потім ОСОБА_10 забере більшу частину своїх речей і переїде до матері, двоє старших дітей спілкуватимуться з матір'ю дітей.

Мати дітей поверне всіх трьох дітей у понеділок, 15 серпня 014:00, передача також відбувається в управлінні у справах молоді.

Мати дітей забере всіх трьох дітей у п`ятницю, 19 серпня об 11:30. Передача знову відбудеться в управлінні у справах молоді; всі троє дітей залишаться з нею до 24 серпня. Батько дітей забере ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у матері в Берліні в середу, 24 серпня, о 10:00 ранку.

Головним чином діти проводитимуть кожні перші вихідні місяця всі втрьох з матір'ю, а треті вихідні - всі втрьох з батьком. У «материнські вихідні» мати дітей у перший раз забере двох старших дітей у батька у п'ятницю, 2 вересня; передачу буде, як і раніше, організовано управлінням у справах молоді за «концепцією наживо» (Live Concept). Вона подбає про те, щоб двоє старших дітей повернулись до батька дітей не пізніше 18:00 у неділю.

Батько дітей забиратиме ОСОБА_10 у матері дітей або з дитячого садка кожні треті вихідні місця по п`ятницях, орієнтовно о 10:00, і повертати її матері в неділю не пізніше 17:00.

Під час осінніх канікул усі троє дітей перебуватимуть перший тиждень з матір`ю і другий тиждень з батьком; вони ще узгодять конкретний час. Якщо виникнуть проблеми, їх вирішуватиме піклувальник про спілкування, якого ще потрібно призначити.

Батько дітей дзвонитиме ОСОБА_10 щосереди приблизно о 18:00, а мати дітей дзвонитиме двом старшим дітям що вівторка о 18:00. Дзвінки здійснюватимуться за телефоном іншого члена батьків. Батьки зобов`язуються більше не блокувати один одного та гарантувати здійснення телефонних дзвінків.

Батьки згодні з тим, що головним чином можуть проводити відпустку разом з усіма трьома дітьми протягом шести тижнів, розподілених на рік.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив:

усунути йому перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди йому у спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступні способи його участі у вихованні дитини:

особисте спілкування - визначити графік побачень та участі у його спілкуванні з дитиною, у вихованні дитини без присутності матері дитини І та ІІІ суботи та неділі кожного місяця з 10:00 год. суботи до 21:00 год. неділі;

21 день у літній період під час його відпустки;

7 днів у зимовий період під час його відпустки;

з можливістю вільного пересування у місцях та помешканнях приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей без обмеження переміщення та без присутності матері дитини, в тому числі за кордон;

необмежене спілкування батька з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; надати йому право на дні побачень з дитиною - забирати особисто останню з місця її проживання, де вона буде мешкати на той час, шкоди, гуртків, тощо.

Таким чином, у данійсправіпозивач фактично просить змінити затверджену рішенням Окружного судом м. Гіфром мирову угоду, якою вирішено всі ті ж вимоги позивача, а саме:

щодо побачень з дитиною (у позові просить без присутності матері дитини І та ІІІ субота та неділя кожного місяця з 10:00 год суботи до 21:00 год неділі, у затвердженій мировій угоді - «батько дітей забиратиме ОСОБА_10 у матері дітей або з дитячого садка кожні треті вихідні місця по п`ятницях, орієнтовно о 10:00, і повертати її матері в неділю не пізніше 17:00»;

щодо літнього/зимового періоду (у позові - 21 день у літній період під час відпустки, 7 днів у зимовий період під час відпустки, у мировій угоді - «Батькі згодні з тим, що головним чином можуть проводити відпустку разом з усіма трьома дітьми протягом шести тижнів, розподілених на рік»);

щодо спілкування з дитиною (у позові - необмежене спілкування особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, у мировій угоді - «Батько дітей дзвонитиме Ельмірі щосереди приблизно о 18:00, а мати дітей дзвонитиме двом старшим дітям що вівторка о 18:00. Дзвінки здійснюватимуться за телефоном іншого члена батьків. Батьки зобов`язуються більше не блокувати один одного та гарантувати здійснення телефонних дзвінків».

Встановивши, що спір заявлений у даній справі та який був на розгляді у Окружного суду м. Гіфром виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з визначенням способів участі у вихованні та спілкуванні батька з його малолітньою дитиною, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін не заперечували, що на даний час спільна дитина сторін, щодо якої батько ініціював розгляд справи в Україні, продовжує постійно проживати в Німеччині з матір`ю, саме ця держава є постійним осередком інтересів дитини.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судовий процес, який відбувався в Німеччині врегулював питання спілкування з дітьми в той проміжок часу, коли батьки з дітьми разом проживали в Німеччині, однак станом на сьогодні позивач проживає в Україні і вважає, що саме український суд має встановити порядок участі батька в вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки предмет спору у даній справі та справі, яка була розглянута Окружним судом м. Гіфгорн є тотожним - визначенням способів участі у вихованні та спілкуванні батька з його малолітньою дитиною.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що за наявності вимог у батька стосовно порядку або зміни умов мирової угоди, ці вимоги мають бути заявлені саме за місцем проживання доньки та матері у Німеччині.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2025 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2025 року.

Головуючий:

Судді: