Справа №751/6768/25
Провадження №2/751/1971/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

секретар судового засідання Курач В.С.

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну спpаву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2025 року, через систему «Електронний суд», ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 р. у розмірі 100 457,62 грн та понесені судові витрати, а саме: 2 422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.10.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Кредитний договір № 299463992, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 20 350,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю ідентифікатору. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахував грошові кошти у вказаній сумі на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . Проте, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 50 127,42 грн, яка складається з: 19 869,79 грн заборгованість кредитом; 30 257,63 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Щодо наявності права вимоги до відповідача, позивач зазначає, що 28.11.2018 року між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (дія якого згідно додаткових угод подовжено до 31 грудня 2024 року), відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року, на підставі витягу з реєстру прав вимоги №267 від 16.01.2024 року. При цьому, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» додатково нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 50 330,20 грн. за період з 16.01.2024 року по 10.04.2024 року.

31.07.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу №31/0724-01, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року, на підставі реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 року.

04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року, на підставі Реєстру Боржників до Договору факторингу №04/06/25-Ю.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 належним чином взятих на себе за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року зобов`язань, останній, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у розмірі 100 457,62 грн, яку просять стягнути в примусовому порядку та стягнути понесені судові витрати.

15.08.2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (з додатками) в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що кредитний договір на який посилається позивач не був укладений ні в паперовій, а ні в електронній формі. В матеріалах справи відсутній оригінал кредитного договору на який, як доказ, посилається позивач. Надана копія кредитного договору не відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», не містить жодних підписів обох сторін, що як наслідок не дозволяє встановити волевиявлення і не відповідає імперативним вимогам до електронного документу. Також зазначає, що відсутні первинні документи та виписки по рахунках, які підтверджували факт отримання ним кредитних коштів та порядок нарахування відсотків. Вказує, що ні позивачем, а ні первісним кредитором, не заявлялися вимоги до відповідача за грошовим зобов`язанням, про зміну кредитора йому не повідомляли. Звертає увагу, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності.

Одночасно з відзивом на позовну заяву, відповідач звернувся з клопотаннями про витребування у відповідача оригіналів спірного кредитного договору № 299463992 від 25.10.2023 року, первинних бухгалтерських документів до нього та договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року (т.1 а.с.141-149). Також, надав клопотання, в якому просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, які вважає необгрунтованими та неспівмірнимим з пред`явленими вимогами та не відповідають критеріям визначеним Європейським судом з прав людини та Верховним судом (т.1 с.150-152), та заперечення проти клопотання відповідача про витребування доказів, яке вважає не підлягає задоволенню у зв`язку недоведеністю позивачем неможливістю отримати дані докази самостійно. (т.1 а.с.153-156)

Ухвалою судді від 08.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано АТ КБ «Приват Банк» інформацію щодо зарахування коштів на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) згідно Кредитного договору №299463992 від 25.10.2023 року. (т.2 а.с.3-4)

15.10.2025 року, через систему «Електронний суд», представник позивача подав відповідь на відзив (з додатками), свої заперечення щодо відзива обгрунтовує обставинами зазначеними в позовній заяві. Додатково зазначає, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткових угод, якими продовжено строк дії даного договору до 31.12.2024 року. В подальшому, в період дії договору факторингу №28/1118-01 право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги від 16.01.2024 року, тобто після укладення кредитного договору №299463992 від 25.10.2023 року. Позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 на підставі договорів факторингу, укладених 31.07.2024 року та 04.06.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ. Щодо повідомлення боржника про зміну сторони кредитора, зазначає, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитора.

24.10.2025 року з АТ КБ «Приват Банк» надійшла запитувана судом інформація. (т.2 а.с.27-29)

28.10.2025, 30.10.2025, 03.11.2025, через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив та додаткові пояснення у справі (з додатками), зміст яких зводиться до обґрунтувань зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково просить вирішити питання щодо розгляду поданих ним раніше клопотань про витребування у позивача оригіналів документів, яке просить розглянути без його участі у письмовому провадженні.

28.10.2025 року, через систему «Електронний суд», від відповідача надійшла заява про відвід судді Деркача О.Г. (т.2 а.с.50-51), у задоволенні якої, ухвалою суду від 30.10.2025 року відмовлено. (т.2 а.с.55-56)

Сторони в судове засідання не викликалися. Справа розглядається на підставі наявних у ній даних та доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Щодо клопотань відповідача, про витребування оригіналів кредитного договору №299463992 від 25.10.2023 року, первинних бухгалтерських документів до нього та договору факторингу, суд вважає, що дані клопотання не підлягають задоволенню, оскільки зазначені документи були укладені в електронній формі, а тому в силу Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є оригінальними документами.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 25.10.2023 року ОСОБА_1 на вебсайті https://moneyveo.ua заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав персональні дані, зокрема номер банківської картки, номер телефону, та бажані умови кредитування: суму кредиту - 20 350 грн, строк кредитування 18 днів. (т.1 а.с.27)

Того ж дня, 25.10.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 299463992 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 350,00 гривень, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав Кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. (т.1 а.с.38-46)

Кредитний договір № 299463992 від 25.10.2023 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор ZJFT-4883 було направлено позичальнику на номер мобільного телефону ( НОМЕР_3 ) вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів; одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 25.10.2023 року о 20:29:06 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. (а.с.47)

Відразу після вчинених дій, 25.10.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було перераховано грошові кошти в сумі 23 350,00 гривень на банківську карту ОСОБА_1 , що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, перерахував на вказаний відповідачем рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 23 350,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням (т.1 а.с.9) та наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду випискою по рахунку відповідача. (т.2 а.с.28-29)

Відповідно до умов договору кредитної лінії № 299463992 від 25.10.2023 року первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 23 350,00 грн. строком на 18 днів зі сплатою 2,10% в день від суми кредиту за час користування кредитом, починаючи з першого для надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. В подальшому, 13.11.2023 року, сторонами продовжено строк дії договору (дисконтний період) на 30 днів зі сплатою 1,71% в день на період продовження строку, та 1 день зі сплатою 1,37 % в день на період продовження строку, кінцева дата оплати 13.12.2023 року. (т.1 а.с.19+ на звороті)

До Кредитного договору додані Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо процентної ставки та порядку повернення кредиту (т.1 а.с.36-37), а також Правила надання грошових коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які є невід`ємною частиною Кредитного договору. (т.1 а.с. 28-31)

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», станом на 16.01.2024 року у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року у розмірі 50 127,42 грн, яка складається з: 19 869,79 грн заборгованість кредитом; 30 257,63 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (т.1 а.с.57-58)

28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за плату на умовах, зазначених вказаним договором (п.2.1 Договору). (а.с.84-87)

Відповідно до п. 1.3, 4.1 указаного договору, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

28.11.2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується 31.12.2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. (т.1 а.с. 89 на зв. стор.)

31.12.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС`та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою текст договору факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції. Зокрема, пункти 1.3, 4.1 викладено у такій редакції: право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. (т.1 а.с. 90-93)

31.12.2021 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС`та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно. (т.1 а.с.95).

31.12.2023 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою внесено зміни в договір факторингу №28/1118-01, зокрема: доповнено Договір п.11.10 у такій редакції: Відповідно до положень статті 10, 11 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Фактор здійснює передбачені чинним законодавством України заходи по збереженню таємниці фінансової послуги, здійснює її розкриття виключно у порядок та спосіб, передбачені чинним законодавством України, та несе відповідальність за її розголошення в порядку, передбаченому чинним законодавством України».

Розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» викладено у новій редакції:

«3.1 В загальному порядку розмір фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту (п. 1.6 Договору), встановлюється Сторонами у кожному окремому Реєстрі прав вимоги - у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загальної суми грошових вимог, відступлених згідно відповідного Реєстру прав вимоги. Строки сплати фінансування погоджуються Сторонами у кожному відповідному Реєстрі прав вимоги.

3.2 За додатковим погодженням Сторін, визначений в порядку п. 3.1 Договору розмір фінансування може бути змінено (підвищено) в залежності від сум грошових коштів, що надійдуть на рахунки Фактора від Боржників, вказаних у відповідному Реєстрі прав вимоги, протягом погодженого Сторонами періоду (квартал, півріччя тощо) - зокрема у разі надходження на рахунки Фактора сум грошових коштів у розмірі, що перевищує 50% від суми Прає вимоги, відступлених за відповідним Реєстром прав вимоги. В такому разі до сплати Фактором Клієнту підлягатиме додаткова до визначеної згідно п.3.1 Договору сума, що є складовою загального розміру фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту за відступлення Прав вимоги за відповідним Реєстром (-ами) прав вимоги. Додаткова сума розраховується та сплачується Фактором Клієнту на умовах та в порядку, погоджених Сторонами у відповідній Додатковій угоді. 3.3 Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.». Строк дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжено до 31 грудня 2024 року. (т.1 а.с.96)

Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №267 від 16.01.2024 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.20218 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 50 127,42 грн. (т.1 а.с.82)

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фінансовою установою були нараховані відсотки за кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість становить у розмірі 100 457,62 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 19 869,79 грн, заборгованість по відсотках 80 5871,83 грн. (т.1 а.с.53-56)

31.07.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 31/0724-01 за умовами якого клієнт ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Передбачено, що під правом вимоги є всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (т.1 а.с. 76-79).

31.07.2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписано реєстр прав вимоги № 1 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, за яким боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року на загальну суму 100 457,62 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 19 869,79 грн, заборгованість по відсотках 80 5871,83 грн. (т.1 а.с. 74)

На виконання умов договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» сплатило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 2 712 261,67 грн (платіжна інструкція №7075 від 05.08.2024 року). (а.с.73)

04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого фактор ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату, а клієнт ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступити факторові ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належать клієнту. (т.1 а.с. 68-71)

04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписано реєстр боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2024 року, за яким боржником є ОСОБА_1 за кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року на загальну суму 100 457,62 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 19 869,79 грн, заборгованість по відсотках 80 5871,83 грн. (а.с. 141-143)

Того ж дня, 04.06.2025 року між ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2024 року. (т.1 а.с.63)

На виконання умов договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2024 року ТОВ «ФК «ЮНІТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» грошові кошти, що підтверджується платіжними інструкціями №483 від 25.06.2025 року, №468 від 10.06.2025, №470 від 11.06.2025 року, №479 від 19.06.2025 року. (а.с.59-62)

Згідно виписки по особового рахунку за Кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 заборгованість ОСОБА_1 , за Кредитним договором №456689845 від 02.01.2022 року перед позивачем за період з 04.06.2025 до 25.06.2025, з урахуванням відсотків нарахованих ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», становить 100 457,62 грн, яка складається з: 19 869,79 грн заборгованість кредитом; 80 587,83 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (а.с.54)

Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 299463992 від 25.10.2023 року не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, матеріалами справи доведено факт укладення 25.10.2023 року Договору кредитної лінії № 299463992 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором ZJFT-4883 на отримання кредиту.

Розглядаючи законність правонаступництва позивача за грошовою вимогою за цим Кредитним договором, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі № 914/868/17 від 18.10.2018 р. у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Отже, встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Звертаючись з цим позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вказує на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договорів факторингу, які укладені 28.11.2018 року, 31.07.2024 року та 04.06.2025 року, та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Проте, суд зауважує, що на час укладення 28.11.2018 року договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» предмет правочину, тобто право майбутньої вимоги мало бути визначене, проте відповідної визначеної вимоги у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо ОСОБА_1 на момент укладення цього договору факторингу не існувало і сторони не могли передбачити, що 25.10.2023 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладе договір кредитної лінії № № 629736165 саме з відповідачем.

Таким чином, на час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не індивідуалізовано належним чином предмет правочину, а інформація щодо ОСОБА_1 , як боржника, зазначена у витягу з реєстру боржників №267 від 16.01.2024 року, тобто майже через 5 років після укладення договору факторингу.

Підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

Суд констатує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладеному в редакції додаткової угоди №32 від 31.12.2023 року, визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.3 визначено, що фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта. (т.1 а.с. 96).

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 267 від 16.01.2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог, становить 47,00% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 3 490 811,87 грн і підлягає оплаті фактором у чотири етапи, до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25% від першої суми фінансування (т. 1 а.с. 82-83).

Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.

Суд звертає увагу, що в наданому позивачем протоколі узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно витягу Реєстру прав вимоги №267 від 16.01.2024 року, в п.5 сума заборгованості переданої за реєстром становить 16 528 130,52 грн (47,00% від якої складає 7 768 221,34), що ставить під сумнів наданий позивачем витяг з реєстру прав вимоги № 267 від 16.01.2024 року, на який як доказ, на підтвердження набуття права вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до відповідача, посилається позивач.

Наданий позивачем акт звірки розрахунків станом на 31.12.2024 зі сплати суми фінансування за Реєстром вимоги № 267 від 16.01.2024 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, суд не приймає як належний доказ на підтвердження оплати за договором факторингу, оскільки він не є платіжним документом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: «Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги».

Таким чином, наявний у справі реєстру прав вимог, де боржником указано ОСОБА_1 , сам по собі не свідчить про набуття ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому і позивачем прав кредитора відносно позичальника, оскільки належними доказами набуття таких прав, крім реєстрів, мають бути докази, що підтверджують оплату за договором факторингу.

Отже, судом встановлено, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, а тому таке право не могло бути переданим цим товариством спочатку ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, а згодом 04.06.2025 року на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.

Також, безпідставними є доводи позивача про те, що право вимоги за договором кредитної лінії № 299463992 від 25.10.2023 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 16.01.2024 року на підставі реєстру прав вимоги № 267, оскільки відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначення та існування саме на момент укладення договору факторингу. На час вчинення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не індивідуалізовали належним чином предмет правочину.

Отже, позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 25.10.2023 року, укладеним між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 .

Крім того суд зазначає, що саме по собі встановлення обставин укладення .25.10.2023 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, договору за № 299463992, не може бути підставою для задоволення вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, відсутність достовірних і допустимих відомостей, щодо належного набуття позивачем прав первісного кредитора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 04.11.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач