Номер провадження: 22-з/813/467/25
Справа № 496/6815/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Комлевої О.С. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу державної влади, стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року, визначено склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Громік Р.Д., судді учасники колегії: Сегеда С.М., Комлева О.С..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 04 вересня 2025 року.

29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Комлевої О.С. від розгляду даної справи, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, оскільки є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В обґрунтування заяви про відвід судді Абрамович О.В. зазначає, що в Одеському апеляційному суді вже розглядалась справа за його позовом до відповідача Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (справа №496/3329/19 суддя Комлева О.С.), тому в останнього виникло обґрунтоване переконання, що позиція судді Комлевої О.С. уже сформована та може вплинути на вирішення спору в цьому провадженні.

ОСОБА_1 стверджує, що має об`єктивно обґрунтовані побоювання, що суддя Комлева О.С. є безсторонньою та він не має довіри до цього судді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року заявлений Абрамовичем Олексієм Володимировичем, відвід судді Комлевої О.С. визнаний необґрунтованим. Справу передано для вирішення питання про заявлений відвід в порядку ст. 40 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року суддю Драгомерецького М.М. визначено головуючим суддею для розгляду заяви про відвід суддів.

Згідно ч. ч. 7-8 ст. 40 ЦПК України, вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина 7 пункт 1 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Однією із гарантій права учасника справи на незалежний, безсторонній і справедливий суд є право на відвід судді (колегії суддів). Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши заяву про відвід, встановлено, що доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями судді Комлевої О.С. під час апеляційного перегляду цивільної справи №496/3329/19, стороною якої він є.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про наявність в нього об`єктивно обґрунтованих побоювань, що суддя Комлева О.С. є безсторонньою та він не має довіри до цього судді, слід зазначити наступне.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії» (заява №16812/17) ЄСПЛ висловився про те, що безпідставні звинувачення суддів в упередженості та скарги на них до дисциплінарних органів можуть бути оцінені як спроби паралізувати здійснення правосуддя.

Згідно із об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Отже, заявляючи відвід заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях суддів фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, до заяви про відвід не надано жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість судді Одеського апеляційного суду Комлевої О.С. при розгляді даної цивільної справи.

Підстав для встановлення будь-якої, прямої чи побічної заінтересованості судді у справі, що викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності, під час розгляду даної справи, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, розглянувши заяву про відвід суддів, з точки зору національного закону, а саме ст. ст. 36-37 ЦПК України та в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду, враховуючи, що доводи заявника щодо наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів носять характер непідтверджених звинувачень, та на їх підтвердження не надано жодного доказу, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Комлевої О.С. слід відмовити.

Згідно ч. 11 ст. 40 ЦПК України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського апеляційного суду Комлевої О.С. відмовити.

Цивільну справу №496/6815/24 за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу державної влади, повернути для продовження розгляду складу колегії суддів, визначеної у встановленому законом порядку.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький