Справа № 522/3013/25
Провадження № 2/522/4065/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,
18.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 20.02.2025 по справі відкрито провадження, встановлений загальний розгляд справи.
04.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення щодо позову або відзиву від третьої особи.
10.06.2025 до суду надійшла заява позивачки про долучення доказів.
Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження у справі.
До суду надійшла заява представника Служби у справах дітей Одеської міської ради про розгляд справи за його відсутності.
В судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали заявлені вимоги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч.1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням приписів статті 280 ЦПК Українисуд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Згідно з вимогами частини другоїстатті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що 08.02.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08.02.2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 241. Прізвище після державної реєстрації шлюбу у дружини- ОСОБА_1 .
Від спільного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1608.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 року у справі № 521/10654/23 шлюб між сторонами розірвано.

23.11.2023 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, дитина мешкає з матір`ю та знаходиться на ії утриманні матері.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року по справі № 522/7262/24 стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ): аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

24.09.2025 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради наданий Висновок № Ш-50 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина потребує постійного медичного лікування та звернення до спеціалістів, оскільки має затримку мовленого розвитку, загальне недорозвинена мовлення 2 рівня, а також затримка психічного розвитку дитини, діагноз встановлено КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради.

Крім того дитина перенесла кишкову інфекцію ГРВІ, Гострий трахеїт, парасомнії, що в результаті призвело до функціонального порушення кишківника, про що свідчить виписка з медичної карти від 14.10.2023 року. Лікуванням та розвитком дитини займається мати самостійно, батько зовсім не приймає участь у вихованні дитини

Суду не надані належні та допустимі докази, що батько допомагає матеріально в утриманні дитини та приймає участі в вихованні сина, цікавиться розвитком дитини,

На сьогоднішній час батько, раніше судимий, вже два роки не контактує з сином, а якщо й були спроби то вони закінчувалися сварками та агресією зі сторони батька, що має негативний вплив на психологічний стан дитини та неадекватне поводження, що несе загрозу та відсутність довіри, на підставі цього і стало питання про визначення місця мешкання дитини з матір`ю, для подальшого забезпечення спокійного життя дитині. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів та адміністративної відповідальності про керування транспортним засобом в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, про що свідчить інформація з сайту «судова влада» та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Матір з дитиною мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить матері позивачки ОСОБА_5 на підставі договору купівля продажу від 6 липня 2015 року серії НАО № 040852.

Дитина відвідує навчальний заклад Одеський ЗДО №78, відповідно до Характеристики, всі витрати на догляд за дитиною покладений на матір, батько зовсім не цікавиться успіхами та розвитком дитини. Позивачка має постійний дохід та працює у КЗ «Кілійська школа Мистецтв», а також має додатковий заробіток. Також на підтвердження того, що відповідач, зовсім не приймає участь у вихованні дитини є свідки сусіди позивачки, які ретельно виклали обставини спільного життя сторін по справі та надали оцінку догляду та піклуванню тільки матір`ю за дитиною - в своїх письмових поясненнях.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України).

Тлумачення частини шостої статі 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20.

Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Судом встановлено, що протягом тривалого часу відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не турбується про нього, не виявляє ніякого інтересу до фізичного і духовного розвитку дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя, не повідомив про місце свого перебування, що є умисним ухиленням від виконання ним батьківських обов`язків.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити, зважаючи на те, що відповідач байдуже ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги вихованню дитини, не забезпечує належних умов проживання, не цікавиться її життям та взагалі зник з життя дитини. Відповідач не надав суду доказів, наявності перешкод у здійсненні батьківських обов`язків щодо виховання сина.

Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківські обов`язки - позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки, з відповідача вже стягуються аліменти, по сплаті яких він має значну заборгованість, то це питання судом у даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 12.11.2025.

Суддя Р. Д. Абухін