Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7812/25
Провадження № 2/711/3499/25
У Х В А Л А

11.11.2025 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання - Кобилці Є.О.,

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Давидюка Андрія Юрійовича, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 14.10.1989, актовий запис № 06.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Ухвалою суду від 27.08.2025 позовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вказаної вище ухвали суду, 02.09.2025 та 11.09.2025 позивачем, через свого представника адвоката Давидюка А.Ю., подано до суду заяву про усунення недоліків з додатками, яку прийнято судом.

Ухвалою суду від 10.10.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи.

Відзив на позовну заяву не подано.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у прохальній частині позовної заяви наявне клопотання (п. 3) про розгляд справи без участі позивача та його представника. Крім того, 05.11.2025 представником позивача адвокатом Давидюком А.Ю. подано до суду письмову заяву від 05.11.2025 про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач щодо вирішення питання про підсудність, зазначила, що покладається на розсуд суду. Заначила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітніх дітей сторони не мають. За адресою: АДРЕСА_2 вона фактично проживає, але право власності на цю квартиру за нею не зареєстроване.

Враховуючи думку позивача та його представника, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені у статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Частинами 9 та 10 статті 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує у ній адресу місця проживання відповідача ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , чим і обґрунтовує підсудність даної справи саме Придніпровському районному суду м. Черкаси.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 12.09.2025 судом здійснено запити до департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

На вказаний вище запит отримана відповідь № 18854/27387-01-10 від 16.09.2025, з якої вбачається, що у департаменті «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . Інших відомостей та персональні дані, які містяться у реєстрі територіальної громади, щодо ОСОБА_1 , суду не надано.

Водночас, 11.11.2025, безпосередньо у судовому засіданні, встановлюючи особу відповідача ОСОБА_3 , остання повідомила, що її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надала оригінал свого паспорта серії НОМЕР_1 , з якого вбачається, що її місце проживання зареєстроване за вказаною вище адресою ще з 18.05.2004 і є таким дотепер.

Означена адреса територіально відноситься до Черкаського району Черкаської області.

Таким чином, відсутні підстави для визначення підсудності цієї справи за Придніпровським районним судом м. Черкаси, враховуючи норми ч. 1 ст. 27 ЦПК України та ту обставину, що такі відомості стали відомі суду лише 11.11.2025. Крім того, позивачем не вказані обставини для визначення підсудності цієї справи за Придніпровським районним судом м. Черкаси, враховуючи норми ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення статті 27 та статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

До того ж, у нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання/перебування фізичної особи не має правового значення.

Отже, саме за встановленими під час судового засідання обставинами, які суттєво впливають на питання визначення підсудності у справі, суд приходить до висновку про те, що означена цивільна справа повинна бути передана до належного суду, а саме до Черкаського районного суду Черкаської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що відносяться до території Черкаського району Черкаської області, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд також зауважує, що стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

За нормами статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 27, 30-32, 187 ч.9, 353, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - передати за підсудністю на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області, не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено і підписано суддею 11.11.2025.

Головуючий суддя С.М. Позарецька