Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1446/18
Провадження № 6/553/240/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.09.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., представників заявника Кондратенко Т.М., Арсоєва Р.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; -

УСТАНОВИВ:

12.08.2025 року адвокат Кондратенко Т.М., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа у справі №553/1446/18, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 31.01.2025 року таким, що не підлягає виконанню, яку обгрунтовує тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02.11.2018 року по справі №553/1446/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючиз 13.07.2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. Водночас, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 року по справі №553/2118/23 змінено розмір аліментів на 1/6 частку заробітку (доходу), що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 . Таким чином, у зв`язку зі зміною рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 року по справі №553/2118/23, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2024 року, розміру аліментів, у заявника відсутній обов`язок з 05.08.2024 року щодо сплати розміру аліментів, присуджений за рішенням, що ухвалювалося раніше. Однак, заочне рішення від 02.11.2018 року наразі перебуває на примусовому виконанні, з приводу його примусового виконання державний виконавець здійснює виконавці заходи.

Представники боржника в судовому засіданні заяву підтримали та просили визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок щодо сплати аліментів у розмірі, визначеному заочним рішенням суду від 02.11.2018 року відсутній, але державний виконавець без пред`явлення виконавчого листа за іншим Рішенням суду від 27.03.2024 року не може стягувати з боржника зменшений розмір аліментів, та з боржника продовжує стягнення аліментів у розмірі частки від заробітку. Іншим шляхом захистити інтереси боржника не має можливості.

Представники стягувача в судове засідання не з`явилися, але надали письмові заперечення в яких зазначили, що подвійне стягнення з боржника не відбувається, оскільки ОСОБА_2 отримала лише один виконавчий лист, який предявила до примусового виконання, виконавчий лист згідно рішення суду від 27.03.2024 по справі № 553/2118/23 не отримувала. Боржник ОСОБА_1 має можливість платити підвищений розмір аліментів у розмірі частки заробітку, та стягувачка наполягає саме на стягненні аліментів саме у розмірі частки забобітку, щодо стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки заробітку категорічно заперечує. По-друге, обставини викладені в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підпадають під жодну з перелічених категорій, зазначених у ст.432 ЦПК України,і тому немає підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Також, звертає увагу суду на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується нормами сімейного та цивільно-процесуального законодавства. Таким чином, аліменти на одну дитину у розмірі однієї чверті є безспірною вимогою та не можуть бути не враховані судом без вагомих підстав, обставин та доказів. ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання сина, ОСОБА_3 . Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж 1/6 частка від усіх його доходів, враховуючи інтереси обох дітей відповідача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивший необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання. ОСОБА_2 наполягає саме на стягненні аліментів у розмірі 1/4 частини всіх вишів доходів щомісячно з ОСОБА_1 на утримання їх спільного сина - ОСОБА_3 , вона категорично заперечує і не бажає стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх вишів доходу. Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, буде прямим порушенням саме права дитини на належне утримання, що гарантовано статтями 180, 181 Сімейного кодексу України, а також статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства». Таке рішення створить загрозу для її фізичного та морального розвитку, оскільки позбавить її необхідних коштів для забезпечення життєвих потреб. На основі викладеного просить відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню від 12.08.2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч. 1ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що 13.09.2016 року Рішенням у справі 553/2832/16-ц Ленінським районним судом м. Полтави розірвано шлюб між сторонами цієї справи, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

02.11.2018 рокуи Заочним рішенням у справі № 553/1446/18 Ленінський районний суд м. Полтави змінив розмір аліментів: стягнув з ОСОБА_1 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2018, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. Заочне рішення набрало законної сили 04.12.2018 року.

07.12.2018 року стягувачка ОСОБА_2 отримала виконавчий лист по справі №553/1446/18.

14.08.2023 року ОСОБА_2 знову звертається до Ленінського районного суду м. Полтави із позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2016 у справі № 553/2832/16-ц, що стягуються із ОСОБА_1 на її користь на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн 00 к. та просить визначити їх у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

27.03.2024 року Рішенням у справі № 553/2118/23 Ленінський районний суд м. Полтави задовольнив позов ОСОБА_2 частково, змінив спосіб стягнення аліментів, визначений Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 13.09.2016 у справі № 553/2832/16-ц, що стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 к. та визначив їх у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

05.08.2024 року Полтавський апеляційний суд залишив зазначене рішення у справі № 553/2118/23 без змін, отже рішення суду, яким визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню у розмірі частки 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно набрало законної сили 05.08.2025 року. Апеляційна скарга на рішення суду була подана саме позивачкою ОСОБА_2 .

Крім того, Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.04.2024 у справі №553/2118/23, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4667,46 грн. Додаткове рішення набрало законної сили 11.05.2024 року.

Будучи обізнаною з Рішенням суду від 27.03.2024 року у справі 553/2118/23, яке ухвалено за участю сторін, та результатом апеляційного розгляду, отримавши Додаткове рішення про компенсацію судових витрат, стягувачка ОСОБА_2 02.12.2024 року звертається до Ленінського районного суду м. Полтави із завою про видачу дубліката виконавчого листа, в якій просить видати дублікат виконавчого листа №553/1446/18 про стягнення на її користь з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 липня 2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , до досягнення ним повноліття. При цьому, не зазначає про існування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 року по справі № 553/2118/23, яким визначений інший розмір аліментів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.01.2025 року по справі № 553/1446/18 судом постановлено видати дублікат виконавчого листа № 553/1446/18 про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 липня 2018 року на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття. Ухвала суду набрала законної сили 31.01.2025 року.

21.02.2025 року ОСОБА_2 звернулась до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання саме Заочного рішення № 553/1446/18.

03.03.2025 року державний виконавець Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 77360102 на підставі виконавчого листа №553/1446/18 виданого 31.01.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2018 року на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

Під час примусового виконання виконавчого провадження №77360102 державним виконавцем станом на 01.06.2025 року нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 761303,79 грн., яка сплачена ОСОБА_1 в повному обсязі у період з 12.06.2025 року по 30.06.2025 року та перерахована на користь стягувача ОСОБА_2 .

Виконавчий лист №553/1446/18 направлений державним виконавцем для продовження виконання за місцем служби боржника з вимогою нарахувати боржнику заборгованість за період з 01.06.2025 року по дату отримання постанови державного виконавця, яку стягувати у розмірі 50% від його заробітку, а в подальшому після утримання заборгованості, проводити стягнення у розмірі частини заробітку (доходу) боржника в рахунок погашення поточних аліментів. Додатково боржнику нарахована заборгованість у розмірі 27743,13 грн., яка сплачена ОСОБА_1 та перерахована на користь ОСОБА_2 .

Всього на користь ОСОБА_2 перераховано 789046,92 грн. в рахунок погашення заборгованості з аліментів у розмірі частки від заробітку боржника ОСОБА_1 .

Стягувачка та боржник в добровільному порядку не дійшли згоди щодо відкликання виконавчого листа №553/1446/18 по заочному рішення суду та пред`явлення на примусове виконання іншого виконавчого листа по справі №553/2118/23, при цьому спір у двох справах ініційований стягувачкою ОСОБА_2 , яка була зобов`язана повідомити суд про наявність заочного рішення №553/1446/18, однак зловживаючи своїми цивільними правами цього не зробила та після винесення рішення у справі №553/2118/23 отримала та пред`явила на примусове виконання виконавчий лист саме по заочному рішенню суду №553/1446/18.

Отже, за наявності двох судових рішень про визначення розміру аліментів, цивільні провадження по яким були ініційовані саме стягувачкою ОСОБА_2 , судом надається перевага саме рішенню Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2023 року по справі №553/2118/23, оскільки дане рішення ухвалено за участю обох сторін та є наслідком судового розгляду як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, під час якого обидві сторони мали можливість висловити свою позицію та захищати свої права та інтереси, інтереси двох малолітніх дітей, судами першої та апеляційної інстанції надана оцінка всім доводам сторін, а отже це рішення ухвалено із дотримання балансу інтересів обох сторін.

Таким чином, обставини на які посилається боржник, як на підставу для задоволення його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження під час розгляду заяви та ґрунтуються на матеріально-правових підстав, зокрема на Рішенні Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 року по справі №553/2118/23, яке набрало законної сили 05.08.2024 року та яким обов`язок ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина було змінено на 1/6 частку заробітку. При цьому права та інтереси стягувачки ОСОБА_2 не порушуються, оскільки остаття і надалі відповідно до судового рішення №553/2118/23 має можливість отримувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частки заробітку боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 353,432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа по справі №553/1446/18 таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №553/1446/18 виданий 31.01.2025 року Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 липня 2018 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 29.09.2025 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна