Провадження № 2/470/284/25
Справа № 470/656/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря судового засідання Баськова М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 31 жовтня 2025 року у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перший відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року до Березнегуватського районного суду через систему "Електронний суд" надійшла відповідна позовна заява підписана представницею позивачки ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру №1136271 від 06.11.2024. У позові зазначено, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області у справі № 470/424/23 від 25.09.2023 року ОСОБА_1 , було позбавлено батьківських прав щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ухвалено стягувати з позивачки на користь державної установи, де перебуватимуть діти, або на користь опікуна чи піклувальника аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 07 серпня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Позивачці відомо, що її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 влаштовані до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Син позивачки ОСОБА_8 з 17.01.2024 року перебуває у Зіньківському дитячому будинку-інтернаті імені О. В. Синяговського.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області у справі № 470/1032/24 від 20.01.2025 року позивачці, на підставі її заяви, було надано право на періодичні побачення з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо яких вона позбавлена батьківських прав.

Працівники дитячого будинку-інтернату сприяють спілкуванню позивачки з сином, тому потреби звертатись до суду із заявою про надання права на побачення з сином ОСОБА_8 у позивачки не було.

З 14.03.2025 року виконавчий лист у справі № 470/424/23 від 25.09.2023 року про стягнення аліментів на користь опікуна - ОСОБА_3 перебуває на примусовому виконанні у Першому ВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса). Виконавче провадження № 77509941. Зіньківський дитячий будинок-інтернат імені О. В. Синяговського заяву про стягнення аліментів до органу державної виконавчої служби не подавав.

Заборгованість зі сплати аліментів відповідно до рішення суду у справі № 470/424/23 від 25.09.2023 року виникла в період з 07.08.2023 року та протягом 2024 року, коли у неї розвинулось тяжке захворювання - цироз печінки, що стало підставою для встановлення інвалідності третьої групи.

На сьогодні обсяг її доходів становить: 2?725,00 грн - пенсія по інвалідності третьої групи, 3?000,00 грн - допомога на проживання як ВПО, а також близько 6?700,00 грн - заробітна плата за місцем роботи. Загальна сума доходів становить 12?425,00 грн. Із цих коштів вона поступово накопичує кошти як для сплати аліментів, так і для створення фінансових заощаджень на утримання своїх дітей у майбутньому.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд звільнити її від сплати заборгованості по аліментах на утримання малолітніх дітей за період з 07 серпня 2023 року по 01.12.2024 року.

Позивачка та її представник адвокат Павлюк С.О. в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити - звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам за період з 07 серпня 2023 року по 01.12.2024 року в розмірі 51136 грн., посилаючись на те, що через загострення хронічної хвороби вона тривалий час лікувалась, через що не мала можливості працювати та сплачувати аліменти. Після пред`явлення відповідачами виконавчого листа до примусового виконання поступово сплачує заборгованість, та не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дітей в подальшому, однак просила суд звільнити її від заборгованості що виникла до часу її офіційного працевлаштування.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, просили вирішити справу на розсуд суду. Суду пояснили, що після позбавлення відповідачки батьківських прав дітей їм передали з лікарні, де вони вже не могли перебувати понад визначений термін. Діти близько місця перебували на повному їх утриманні, оскільки на той час будь якого виду допомоги від держави вони не отримували. Позивачка не цікавилася потребами дітей, аліменти не сплачувала, інших видів допомоги не надавала. Лише після надання судом дозволу на побачення з дітьми привозила продукти та деякий одяг. Вони забезпечують дітей необхідним, лікують, дбають про них. У березні 2025 року виконавчий лист про стягнення з позивачки аліментів було передано до виконавчої служби, оскільки про отримання аліментів вони звітують до Служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради.

Третя особа по справі, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому чинним законодавством порядку.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

За даними державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2023 року позивачку було позбавлено батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаним рішення суду з відповідачки було стягнуто аліменти на користь державної установи, де будуть знаходитись діти, або опікуна чи піклувальника на утримання малолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в розмірі частини усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з серпня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття ( а.с. 46).

На підставі розпорядження Баштанської районної державної адміністрації від 07.11.2023 року № 172-р, дітей ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , з 13 листопада 2023 року на спільне проживання, навчання і виховання було влаштовано у дитячий будинок сімейного типу відповідачів (а.с.53-56). Дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до рішення виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 28 листопада 2023 року № 305 було влаштовано до Зіньківського дитячого будинку інтернату імені Синяговського, оскільки він за станом здоров`я потребує відповідних соціальних послуг, де ОСОБА_12 перебуває по теперішній час ( а.с.104-106).

Відповідачем ОСОБА_3 виконавчий лист за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області по справі №470/424/23 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення аліментів пред`явлено до виконання 13 березня 2025 року (а.с.47).

14 березня 2025 року за вказаним виконавчим листом головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Онофрійчуком В.Д. відкрито виконавче провадження №77509941 ( а.с.44).

З розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем убачається, що позивачка має заборгованість за аліментами, розмір якої за період з листопада 2023 року по 06 серпня 2025 року становив 53989 грн (а.с.120). ОСОБА_1 почала сплачувати аліменти на утримання дітей з червня 2025 року, сплативши 9931 грн, в подальшому сплатила 18 серпня 2025 року 6400 грн та 30 вересня 2025 року 3200 грн, що підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій та визнається відповідачами ( а.с.133-134).

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року по справі №706/136/16-ц, від 25 червня 2018 року у справі №753/23672/16-ц та від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

В судовому засіданні позивачка та її представник пояснювали, що через лікування хронічної хвороби та відсутність у зв`язку з цим доходів, вона не мала змоги сплачувати аліменти, а тому вважала, що наявні підстави для звільнення її від заборгованості по аліментам яка виникла до дня офіційного працевлаштування.

З наданих позивачкою копій консультативних висновків спеціаліста за грудень 2023 року, виписок із медичної карти стаціонарного хворого №8220/531 за період з 12 червня 2024 року по 21 червня 2024 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7774, огляду сімейного лікаря від 08.10.2024 року, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2157/137 за лютий 2025 року убачається, що позивачка має захворювання, які обумовлені алкогольним генезом, у зв`язку чим нею було отримано відповідні консультації лікарів, встановлено повний діагноз, проведено обстеження та надані рекомендації щодо лікування. Також періодично здійснюється її лікування в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» (а.с.20-36). На переконання суду, перелічені докази свідчать про звернення позивачки за отриманням медичної консультації та лікування набутої хвороби, оскільки з анамнезу хвороби зазначеної лікуючим лікарем, ОСОБА_1 вважає себе хворою з 2020 року, однак ці докази не підтверджують значного погіршення стану її здоров`я з серпня 2023 року по 01 грудня 2024 року, тобто у період формування заборгованості по аліментам.

Також до матеріалів справи долучені копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , довідку до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААГ №513881, копія індивідуальної програми реабілітації інваліда №217 від 22 лютого 2024 року відповідно до яких позивачка є особою з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням, терміном на два роки до 01 лютого 2026 року (а.с.15-19,23-25).

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи. Особам з обмеженими можливостями забезпечується повне й рівне здійснення ними всіх прав і свобод людини в усіх сферах суспільного життя. Це вимагає створення належних умов праці та справедливого соціального захисту для осіб з інвалідністю. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України). Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Законодавством забороняється будь-яка дискримінація осіб з інвалідністю (у тому числі при реалізації ними права на працю).

З метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом (частина 1 статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» ).

Відповідно встановлення позивачці третьої групи інвалідності не позбавляло її права на працю та встановлює додаткові трудові права таким особам.

Посилання позивачки та її представника на працевлаштування за трудовим договором лише у грудні 2024 року, також не може слугувати підставою для звільнення від заборгованості по аліментам що виникла до грудня 2024 року, оскільки норми статті 197 Сімейного Кодексу України такої підстави не передбачають.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позивачка не надала жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував неможливість сплачувати нею аліменти з вересня 2023 року по грудень 2024 року та доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.10, 13, 258, 263-265,268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Павлюк Світлана Олександрівна, адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс 54020, пров.Корабелів, буд. 3/1 м.Миколаїв.

Відповідачі:

ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Перший відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса місцезнаходження: індекс 56101, вул.Ювілейна, буд. №89 м.Баштанка Баштанський район Миколаївська область, .

Суддя С. Ф. Орлова

Повне рішення суду складене 07 листопада 2025 року.