Дата документу 15.10.2025 Справа № 336/2173/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/2173/25 Пр. № 22-ц/807/1328/25Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Л.В. Повний текст рішення складено: 29.04.2025 року Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом(т.с.1 а.с.2-8), в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість за Заявою-договором про надання споживчого кредиту № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року станом на 27.01.2025 року в сумі 172229,24 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 120011,12 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим) 18,12 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 52200,00 грн., від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Петренко Л.В. (т.с.1 а.с.112). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.116-118) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року (т.с.1 а.с.147-162), з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 02 травня 2025 року про виправлення описки (т.с.1 а.с.191-193), позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 09806443) заборгованість за заявою-договором № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року в сумі 82329,24 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог (щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту) в сумі 52200,00 грн. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () судовий збір в сумі 1157,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.197-201) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в стягненні заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 37681,88 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим) 18,12 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 52200,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог Банку в цій частині, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В автоматизованому порядку 02.06.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Онищенка Е.А. (т.с.1 а.с.230). Ухвалою апеляційного суду від 03.06.2025 року (т.с.1 а.с.231) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 12.06.2025 року (т.с.1 а.с.234). В автоматизованому порядку 13.06.2025 року суддею Трофимовою Д.А. замінено суддю Кухаря С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останнього (т.с.1 а.с.235-236). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13.06.2025 року (т.с.1 а.с.237), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.1 а.с.238), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка - т.с.2 а.с.1).

Відповідач не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу Банку, як позивача, у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином, у тому числі відповідач ОСОБА_1 за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання станом на час пригляду цієї справи апеляційним судом у тому числі: АДРЕСА_1 (інформація з Єдиного державного демографічного реєстру від 14.10.2025 року, отримана апеляційним судом в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України - т.с. 2 а.с. 2-3), яка співпадає з інформацією про останню у суді першої інстанції (т.с. 1 а.с. 114-115) та додатково через представника адвоката Усенка А.В, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч.5 ЦПК України (т.с. 1 а.с. 123-124, 253 - 255), всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки та неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі частково, керувався ст.ст. 2, 4 - 5, 7, 10 - 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354-355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог Банку лише в частині їх задоволення.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов висновку, що у вищезазначеному кредитному договорі сторін за заявою-договором про надання споживчого кредиту № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року Банк не зазначив переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, тому суд першої інстанції вважав, що підстав для нарахування та стягнення комісії не доведено, а суму 37700,00 грн., сплачену відповідачем в рахунок погашення комісії за обслуговування кредиту, суд першої інстанції зарахував в рахунок погашення тіла кредиту».

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясування обставин цієї справи. Має місце неповне з`ясування обставин судом першої інстанції у цій справі, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, апеляційним судом встановлено, що 30.09.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір №2334091-113 про надання кредиту «Зручна готівка Максимум» (т.с. 1 а.с. 11-17).

Відповідно до п. 1. 1 вищезазначеного кредитного договору сторін відповідач, як позичальник, просила надати йому кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на таких умовах: п. 1.2.2 сума кредиту - 116000,00 грн.; п. 1.2.6 строк кредиту - 60 місяців; п. 1.2.9 проценти за користування кредитом - 0, 01 % річних; п. 1.4 - комісія за обслуговування кредиту - 2,5 % щомісячно.

Відповідно до п. 2.5 вищезазначеного значеного договору сторін відповідачка погодилась з тим, що вона зобов`язана повертати кредит щомісячно у строки відповідно до згідно графіку платежів, що містяться у додатку № 1 до цієї заяви-договору (т.с. 1 а.с. 14-15), що є її невід`ємною частиною.

Однак, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. У зв`язку з чим, Банк й звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у цій справі.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, зокрема належним чином не дослідив зміст вищезазначеної підписаної без зауважень відповідачем, як позичальником, заяви - договору №«2334091-113 від 30.09.2021р. з додатком №1 (графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), а тому суд першої інстанції помилково та необґрунтовано зробив висновок, що підстав для нарахування та стягнення комісії не доведено.

Згідно ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банківську діяльність» Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, якщо інше не передбачено законом.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати комісії та процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. З наведеного, вбачається, що кредитний договір укладено на принципах добросовісної конкуренції, адже відповідачка самостійно та добровільно обрала АТ «ТАСКОМБАНК» для укладення з нею кредитного договору.

Окрім того, апеляційний суд звернув увагу у цій справі на те, що вищезазначений кредитний договір між сторонами укладено ще у 2021 році, відповідачка протягом тривалого часу після його укладення, до часу звернення Банку до суду із вищезазначеним позовом у цій справі, жодних заперечень щодо його умов не заявляла, будь-яких претензій чи незгоди з пунктами кредитного договору не висловлювала та не здійснювала дій щодо відмови від договору та здійснювала часткове погашення наявної заборгованості та комісії.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані. Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги Банку.

Апеляційним судом встановлено, що Банком у цій справі належними допустимими доказами було доведено, що сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту та у письмовій формі досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру комісії за обслуговування кредитом - 2,5 % щомісячно, розміру процентів за користування кредитом 0,01% річних та графіку платежів.

У тому числі до позовної заяви Банком, як доказ підтвердження заборгованості відповідача за вищезазначеним кредитним договором сторін, було надано суду у матеріали цієї справи: - розрахунок Банку заборгованості відповідача (т.с. 1 а.с. 22-24,26) та - виписки Банку по особовому рахунку відповідача (ат.с. 1 а.с. 27-93).

Ґрунтуються на законі та доказах у цій справі у цій справі при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи доводи Банку, як позивача, про те, що його діяльність та підготовлені документи відносно відповідача відповідають вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема вимог ст. 68, де зазначено, що Банки зобов`язані вести бухгалтерський облік та складати фінансову звітність відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та міжнародних стандартів фінансової звітності. Також, правовою основою в діяльності Банку є дотримання вимог викладених в Постановах Правління Національного Банку України від 11.09.2017 №89 Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку. Форма клієнтських рахунків затверджується Банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити обов`язкові реквізити.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Так, у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20(провадження №61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі №752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі №175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740).

При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, розрахунок Банку заборгованості відповідача та виписки Банку з клієнтських рахунків відповідача сформовані Банком відповідно до норм діючого законодавства України є належними доказами у цій справі, оскільки є первинними документами, які підтверджують отримання вищезазначеного кредиту відповідачем у Банку, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, та є належними доказами існування саме вказаної суми боргу відповідача перед Банком.

Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право Банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21.

Оскільки, відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань по сплаті позивачеві кредитних коштів, комісії та відсотків за користування ними не виконувала в повному обсязі, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, то заявлені суми, які підтверджені доданими до позовної заяви документами підлягають стягненню з відповідача на користь Банку за рішенням суду у цій справі у повному обсязі.

Суд першої інстанції мав виходити та апеляційний суд виходить при вирішенні цієї справи із:

- презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) вищезазначеного підписаного без зауважень у встановленому законом порядку сторонами договору заяви - договору про надання споживчого кредиту № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 (підпис відповідача ОСОБА_1 на договорі - а.с. 11-13), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача апеляційному суду не були надані), оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем апеляційному суду не надані, так, відповідач у цій справі не подавала зустрічного позову про визнання вищезазначеного договору недійсним; також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання вищезазначеного договору сторін недійним та відповідачем апеляційному суду не надано),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений кредитний договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, позов Банку задовольнити; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку кредитну заборгованість за заявою-договором про надання споживчого кредиту № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року станом на 27.01.2025 року в сумі 172229,24 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 120011,12 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим) 18,12 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 52200,00 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову Банку у цій справі у повному обсязі, - відповідач не має права на компенсацію за рахунок Банку будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, - з відповідача на користь Банку слід стягнути понесені документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6056,00 грн. (розрахунок: судовий збір Банку за позовну заяву у розмірі 2422,40 грн. (т.с. 1 а.с.1) + судовий збір Банку за апеляційну скаргу у розмірі 3633,60 грн. (т.с. 1 а.с. 202)).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2025 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» () кредитну заборгованість за Заявою-договором про надання споживчого кредиту № 2334091-113 від 30 вересня 2021 року станом на 27.01.2025 року в сумі 172229,24 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 120011,12 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. простроченим) 18,12 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) - 52200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 06.11.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Трофимова Д.А.