Дата документу 14.11.2025
Справа № 337/4749/18
Провадження № 2/334/2350/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 02.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем був укладений кредитний договір №535602889, право вимоги по якому 14.07.2017 було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором відступлення № 20170714.

Банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору не виконував, виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 105399,92 грн., з яких:

сума заборгованості за основною сумою боргу 33708,83 грн.;

сума заборгованості за відсотками 12441,62 грн.;

сума заборгованості за пенею 18587,10 грн.;

сума заборгованості за платою за управлінням кредиту 40662,37 грн.

На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЦФР» направлене повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з вимогою погашення заборгованості по кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі та строки і на умовах, передбачених Договором.

Вказане повідомлення від 21.07.2017 за № 001832184 залишились зі сторони відповідача без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду не погашена.

У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 105399,92 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2018 (провадження №337/2281/18), матеріали вказаної справи було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Заочним рішенням від 06.04.2020 позов було задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2025 заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2020 задоволено, скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, просить відмовити у позові в повному обсязі з тих підстав, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі 27.07.2017 сплачено кредит та відсотки за користування кредитом у сумі 46150,45 грн. Умова кредитного договору про плату за кредит є нікчемною відповідно до вимог ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, оскільки зобов`язання мали виконуватися щомісячно, строк позовної давності позивачем пропущено за період з 02.09.2014 по 01.10.2015.

Представник позивача відповіді на відзив не надав, в судове засідання не з`явився. При цьому в матеріалах справи є заява представника позивача від 20.02.2020 про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовну заяву просить залишити без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання.

Враховуючи, що сторони у справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, звернулися із заявами про розгляд справи без їх участі, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 535602889, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 37174,20 гривень строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,99 % річних.

14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Положеннями п.1 ч1 ст.512 ЦК України встановлені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме те, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» замінив ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набув прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами, (витяг з Договору факторингу додається).

Відповідно до Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №20170714 від 14.07.2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

Згідно п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників.

На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу ОСОБА_1 , зазначену в Кредитному договорі, від імені ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 15).

ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку за кредитним договором та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно із ч.2. ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, 21.07.2017 року на адресу відповідача було направлено повідомлення № 001832184-1 про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. (а.с. 16).

Щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором встановлено наступне.

За умовами кредитного договору від 02.09.2014 кредит надавався на 36 місяців, дата повного повернення кредиту - до 29.08.2017.

ТОВ «ФК «ЦФР» надало довідку від 14.07.2017 про рух коштів по кредиту, згідно з якою станом на 14.07.2017 позичальником сплачено всього 10892,00 грн., з яких списано відсотки 2136,05 грн., щомісячну плату за кредитом 5290,58 грн., тіло кредиту - 3465,37 грн. Сума несплаченого боргу становить 83528,80 грн., пеня 18587,10 грн., загальна сума до сплати 102115,90 грн., сума для дострокового погашення - 105399,92 грн. (за умови надходження коштів на рахунок не пізніше 14.07.2017).

До ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором відступлення від 14.07.2017 № 20170714 перейшло право вимоги за кредитним договором №535602889 щодо заборгованості у сумі 105399,92 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість ОСОБА_1 у сумі 105399,92 грн. складається із заборгованості за основною сумою боргу 33708,83 грн., заборгованості за відсотками 12441,62 грн., заборгованості за пенею 18587,10 грн., заборгованості за платою за управління кредитом 40662,37 грн.

На погашення кредиту було зараховано 3465,37 грн., на погашення відсотків 1936,05 грн., як плату за управління кредитом 5290,58 грн.

Відсотки за користування кредитом нараховані на дату дострокової вимоги до 14.07.2017. Пеня нарахована за період з 02.03.2025 по 29.07.2016.

Втім, як вбачається з квитанції АБ «УКРГАЗБАНК» №029309 від 23.07.2017, ОСОБА_1 на виконання вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №535602889 від 02.09.2014 на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» сплатив 46150,45 грн., що відповідає сумі заборгованості за кредитом і відсотками, які існувала станом на 14.07.2015.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошові вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач реалізував своє зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості за кредитом і відсотками на рахунки Первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», які вказані в кредитному договорі, тобто такевиконання є належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до п. 6.4. Договору відступлення права вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від Боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання.

Таким чином, у зв`язку зі сплатою Відповідачем коштів на рахунок Попереднього Кредитора, вони підлягали обов`язковому перерахуванню на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зарахуванню на погашення кредитної заборгованості.

Доказів зворотного позивачем не надано, як і будь-яких заперечень щодо вказаних обставин в цілому.

Отже, судом встановлено, що заборгованість за кредитом і відсотками була погашена відповідачем, а тому вимоги про її стягнення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Вимогу про стягнення пені у сумі 18587,10 грн. суд також вважає такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, пеня нарахована ТОВ «ФК «ЦФР» за період з 02.03.2025 по 29.07.2016, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги за кредитним договором 14.07.2017, з позовом про її стягнення звернувся до суду 16.10.2018.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, за встановленими обставинами справи спеціальний річний строк позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача, до вимоги про стягнення пені у сумі 18587,10 грн. на час звернення з цим позовом до суду сплинув, що є підставою для відмови у позові.

Позивач просить стягнути з відповідача також заборгованість з плати за управління кредитом у розмірі 40662,37 грн., яка нараховувалась у спірний період як щомісячна плата за кредитом (3,59% від суми кредиту) згідно з п. 4.8 кредитного договору.

Представник відповідача вказує на нікчемність п. 4.8 кредитного договору та просить відмовити у стягненні безпідставно нарахованої плати за управління кредитом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, практику застосування наведених приписів під час вирішення питань про недійсність (оспорюваність, нікчемність) умов про плату (комісію) за управління кредитом (за обслуговування кредиту), інші подібні платежі в договорах про споживчий кредит необхідно формувати на підставі сукупного аналізу законодавства, чинного на момент укладення відповідного договору, з урахуванням його неодноразової зміни (Постанова від 13.07.2022 у справі №363/1834/17).

Кредитний договір №535602889 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем був укладений 02.09.2014, пунктом 4.8 якого передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за кредит (управління кредитом).

На час укладення кредитного договору (02.09.2014) стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII) передбачала, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками (ч.1.).

Частина четверта статті 11 Закону №1023-XII передбачала, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною (доповнено Законом №3795-VI, який набрав чинності 16 жовтня 2011 року.

Наведені приписи в такій редакції діяли до 10 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» №1734-VIII.

Також в період укладення спірного кредитного договору діяли Правила №168, затверджені постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року, що набрали чинності 5 червня 2007 року. Згідно з пунктом 3.6 цих Правил банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити в банку за дії, які банк використовує на власну програму (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач оплачує на банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або використовує з метою інсталяції, зміни чи припинення. правовідносин (укладання кредитного договору, внесення до нього змін, повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Ці Правила втратили чинність 10 червня 2017 року.

Таким чином, умова спірного правочину щодо встановлення плати за управління кредитом вважається нікчемною (на день укладення спірного кредитного договору).

У зв`язку з нікчемністю зазначеної умови договору, позовна вимога ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення плати за управління кредитом у розмірі 40662,37 грн. необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю у відповідача заборгованості за кредитом і відсотками на момент звернення з позовом до суду у зв`язку із добровільною сплатою первісному кредитору, необґрунтованістю вимог про стягнення пені і плати за управління кредитом, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відносяться на його рахунок.

Керуючись ст.ст.12, 76-83, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.