Справа № 644/ 2808 /25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи: Державний заклад Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, Комунальний заклад охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації про стягнення надміру виплаченої пенсії,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача Баєва Г. звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму переплати пенсії в розмірі 37660,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ціна позову визначена в розмірі 37660,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи з 15.11.2022, призначену відповідно до Закону №1058 на підставі особистої заяви від 20.12.2022, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №331973 від 23.11.2022, виданої міжрайонною Індустріальною медико соціальною експертною комісією м. Харкова. Рішенням від 23.12.2022 за №71, ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи.

Згідно із статтею 30 Закону №1058, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності передбаченого цим Законом страхового стажу. Відповідно до пункту 1 підпунктів 1, 5 статті 49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості та в інших випадках, передбачених Законом. Органи Пенсійного фонду України згідно із статтею 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Територіальні органи Пенсійного фонду України припиняють виплату пенсії, зокрема на підставі відповідної інформації від уповноважених установ, отриманої ними в результаті виконання своїх функціональних обов`язків. Розмір та підстави для виплати пенсії у такому разі переглядаються відповідно до цього закону.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №71 від 09.04.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 23.12.2022 за №71 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 підпунктів 1,5 статі 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 за №1058-IV на підставі довідки виданої КЗОЗ Обласний центр медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації №46 від 31.01.2024 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 15.11.2022.

Листом від 30.04.2024 №2000-0502-8/70871 ОСОБА_1 повідомлялося про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням ІІІ групи інвалідності (довідка від 31.01.2024 №46 Державного закладу Центральна медико- соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України про невизнання особою з інвалідністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дати встановлення групи інвалідності - 15.11.2022.

Враховуючи вищезазначене, ГУПФУ в Харківській області зазначає, що ОСОБА_1 права на отримання пенсії по інвалідності не має. У зв`язку зі скасуванням довідки за період з 15.11.2022 по 29.02.2024 йому було зайво виплачено пенсію у розмірі 37 660,00 грн. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України.

Ухвалою суду від 09.04.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалами суду від 21.05.2025 задоволені клопотання позивача та залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме: Державний заклад Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України та Департамент охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації. Третім особам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали на надання пояснення щодо предмету спору.

Після залучення Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України та Департаменту охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації, треті особи протягом встановленого судом строку, правом надання письмових пояснень щодо предмету позову не скористалися.

Протягом встановленого судом строку, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Воробйовим В.В. подано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

ГУПФУ в Харківській області обґрунтовує свій позов вимогами п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому посилається на те, що рішенням від 09.04.2024 року №71 скасоване рішення про призначення відповідачеві пенсії по інвалідності від 15.11.2022 року, припинено виплати пенсії та ініційоване питання стягнення з останнього отриманих пенсійних коштів з 15.11.2022 року по 29.02.2024 року. Вказане рішення обґрунтоване тим, що листом Слідчого управління ГУНП в Харківській області від 20.02.2024 р. ГУПФУ в Харківській області було повідомлено про скасування 31.01.2024 року ОСОБА_1 3-ї групи інвалідності з дати встановлення 15.11.2022 р. за результатами проведеного відповідно до п. 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 ДЗ «Центральної медико-соціальної експертної комісії міністерства охорони здоров`я України» аналізу медико-експертної справи ОСОБА_1 в межах виконання постанови про призначення медико-соціальної експертизи по кримінальному провадженню №0000867 від 28.07.2023 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 322 КК України. В подальшому на адресу ГУПФУ в Харківській області надійшла довідка №46 від 31.01.2024 року про не визнання особою з інвалідністю ОСОБА_1 та скасування рішення Індустріальної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 15.11.2022 р. за №331973.

Позивач зобов`язаний довести кожну обставину, на яку він посилається у позовній заяві. Для задоволення позову позивач зобов`язаний надати належні, допустимі та переконливі докази того, що позивачем призначена відповідачеві пенсія саме на підставі документів, що містять недостовірні відомості, що такі відомості надані відповідачем умисно. Без таких доказів позов не підлягає задоволенню.

Позивач прийняв рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі інформації, яка містилась у копії листа Слідчого управління ГУНП в Харківській області від 20.02.2024 р. При цьому законодавством не передбачено прийняття рішень позивачем на підставі копій документів, зокрема на підставі копій документів слідчих органів. Пізніше отримане рішення ДЗ «Центральна медико соціальна експертна комісія» Міністерства охорони здоров`я України у вигляді довідки про невизнання інвалідом ОСОБА_1 не аналізувалося на відповідність законодавству України, не була встановлена його очевидна незаконність.

Разом з тим, в позовній заяві не зазначено в чому виразилось зловживання з боку відповідача, які незаконні дії він здійснив, чи може подав якісь документи з недостовірними даними, чи іншим чином ввів в оману позивача. Тому, адвокат Воробйов В.В. вважає, що рішення ГУПФУ в Харківській області від 09.04.2024 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є безпідставним, необґрунтованим, а тому є незаконним.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача вважає, що позивачем прийнято рішення про припинення виплат ОСОБА_1 на підставі сумнівних документів, без перевірки їх законності, а тому вказане рішення є незаконним.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №331973, яка видана 15.11.2022 року Індустріальною міжрайонною медико соціальною експертною комісією, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено 3-тю групу інвалідності з 15.11.2022 року по 15.11.2024 року.

Виходячи з викладеного, оскільки інвалідність встановлена відповідачу рішенням міжрайонної МСЕК, Центральна МСЕК не мала повноважень на скасування цього рішення. Також Центральна МСЕК не мала повноважень проводити перевірку обґрунтованості рішення, прийнятого цією МСЕК. Такі повноваження передбачені тільки стосовно обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій. Також, Центральна МСЕК не мала повноважень повторно оглядати ОСОБА_1 , оскільки він не є особою, що оскаржила рішення обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій.

Таким чином, прийнявши рішення (оформлене у вигляді довідки про невизнання інвалідом №46 від 13.03.2024 р.) про скасування ОСОБА_1 3-ї групи інвалідності, Центральна МСЕК вийшла за межі своїх повноважень, передбачених законодавством України, а тому вказане рішення є незаконним.

Крім того, цілком очевидною є та обставина, що була порушена процедура проведення повторного огляду (від його ініціювання, повідомлення про огляд, самого огляду та його оформлення). Законом не встановлено право МСЕК проводити огляд за постановою слідчого в кримінальному провадженні. Процедура проведення експертизи, яка чітко встановлена законодавством, не була дотримана. ОСОБА_1 не звертався до МСЕК самостійно, не отримував ніякої кореспонденції від ДЗ «Центральна МСЕК», не був запрошений для огляду особисто, таким чином були порушені його права.

Таким чином, за відсутності недобросовісності в діях ОСОБА_1 отримані ним кошти від позивача взагалі не підлягають поверненню.

Протягом встановленого судом строку та на час розгляду судом справи по суті, відповідь на відзив та пояснення від третіх осіб до суду не надходили.

Від представника ГУПФУ в Харківській області Голдіної Л.Г. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі документами.

Представник відповідача адвокат Воробйов В.В. просив справу розглядати без його участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули у судове засідання, проте надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи з 15.11.2022, яка йому була призначена відповідно до Закону №1058 на підставі особистої заяви від 20.12.2022 та виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №331973 від 23.11.2022, виданої міжрайонною Індустріальною медико соціальною експертною комісією м. Харкова.

Рішенням від 23.12.2022 за №71 ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №71 від 09.04.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 23.12.2022 за №71 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 підпунктів 1,5 статі 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 за №1058-IV на підставі довідки Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія» Міністерства охорони здоров`я України №46 від 31.01.2024 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 15.11.2022.

Листом від 30.04.2024 №2000-0502-8/70871 відповідачу повідомлялося про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням йому ІІІ групи інвалідності на підставі довідки від 31.01.2024 №46 Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України про невизнання особою з інвалідністю ОСОБА_1 з дати встановлення групи інвалідності-15.11.2022.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 права на отримання пенсії по інвалідності не має. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України, як зайво виплачену пенсію за період з 15.11.2022 по 29.02.2024 у розмірі 37 660 грн 00 коп.

Оскільки відповідач добровільно не перерахував вказані кошти на рахунок позивача, ГУПФУ в Харківській області звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону №1058).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ст. 50 Закону №1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже ст. 50 Закону №1058 встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІє, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №71 від 09.04.2024 припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 23.12.2022 за №71 про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі довідки Державного закладу Центральна медико- соціальна експертна комісія» Міністерства охорони здоров`я України №46 від 31.01.2024 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю, а рішення про її призначення скасовано з дати призначення пенсії 15.11.2022. Розмір виплаченої відповідачу пенсії за період з 15.11.2022 по 29.02.2024 роки склав 37660,00 грн.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Згідно ч. 3 цієї статті у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи позивачем не надано доказів того, що пенсія відповідачеві була призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Також не вказано, які саме документи містять недостовірні відомості та не вказано, що саме відповідачем надані позивачеві документи для призначення пенсії, які містять недостовірні відомості, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

В пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №489/205/16-а та від 03.10.2019 у справі №487/3380/16-а.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей та позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення виплати пенсії внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 95, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовну Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , треті особи: Державний заклад Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України, Комунальний заклад охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи Харківської обласної державної адміністрації про стягнення надміру виплаченої пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.11.2025.

Суддя: А. К. Сітало