Справа № 136/873/25
провадження № 2/136/304/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на майно у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність вимог тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, до складу якої поміж іншого майна увійшов житловий будинок за АДРЕСА_1 . Позивач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла, шляхом подачі нотаріусу заяви відповідного змісту, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно позбавлена можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзив, утім направлено заяву за підписом міського голови Бичкова В. про визнання позовних вимог, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 19.05.2025 було відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивача витребувано з нотаріальної установи матеріали спадкової справи до майна померлого спадкодавця.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, просила у позові про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

З огляду на викладене та зібрані у справі докази, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.2).

На виконання вимог ухвали суду від 19.05.2025 Криворізькою державною нотаріальною конторою було надано матеріали спадкової справи №648/2017, з яких встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась за заповітом вчиненим спадкодавцем 23.06.2001, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті розпорядилась належним їй майном заповівши його ОСОБА_3 (а.с.35).

Згідно поданої ОСОБА_3 заяви (а.с.34 на звороті), встановлено, що останній спадщину за заповітом від 23.06.2001 не прийняв та приймати не бажає, тоді як своїм правом на спадкування скористалась позивач ОСОБА_1 , подавши заяву відповідного змісту (а.с.22).

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.24), про одруження (а.с.24 на звороті), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.25, 26), довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану від 02.11.2006 (а.с.25), рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 справа №177/2040/17, яким встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті матері ОСОБА_2 .

Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні.

Відповідно до довідки виданої Вільненської сільської ради від 13.10.2017 №486-9/2.09 (а.с.27) ОСОБА_2 була зареєстрована до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 , разом з дочкою ОСОБА_1 .

Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача на житловий будинок який належав її матері ОСОБА_2 , що розташований по АДРЕСА_1 , оскільки заявником не надано оригінал правовстановлюючого документу на вказаний об`єкт нерухомості.

Пунктом 1, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Правилами ст.548, 549 ЦК УРСР урегульовано питання прийняття спадщини.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 спадщину прийняла, відтак вона їй належить.

Відповідно до довідки від 29.042025 №4/111 виданої Липовецькою міською радою (а.с.3) вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 .

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Встановлені обставини свідчать про те, що спадкодавець за життя набула у власність в установленому законом порядку житловий будинок, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, спадщину прийняла, у тому числі у виді об`єкту, що є предметом спору, який увійшов до спадкової маси, отож вказаний об`єкт нерухомості належить позивачеві з моменту відкриття спадщини, утім в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом.

Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 200, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Учасники цивільного процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач - Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Г. Майдану, 4, м. Липовець, Вінницького району, Вінницької області, ЄДРПОУ - 43988509).

Суддя Світлана ШПОРТУН