Справа № 644/ 4545 /25
н/п 2-др/644/ 37 /25
У Х В А Л А

іменем України

06 листопада 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова, заяву представника позивачаОСОБА_1 - адвоката Гофельд Ганни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

у с т а н о в и в:

Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 15.10.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задовлено частково та з урахуванням додаткового рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 22.10.2025 стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду (23.05.2025) та до досягнення найстаршою дитиноюОСОБА_6 повноліття. Рішенням суду вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви. Також зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

24.10.2025 від представника позивача - адвоката Гофельд Г.С. засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу. Прохальна частина заяви не містить розміру судових витрат на оплату професійної правничої допомоги, які підлягають стягненню з відповідача.

В обгрунтування заяви представником позивача зазначено, що під час винесення рішення не було вирішено питання щодо судових витрат на правничу допомогу, у загальній сумі 20 000 грн. на оплату послуг з надання правничої допомоги за договором від 24.04.2025 № 24042025 та Додаткової угоди №1 від 15.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 24.04.2025 № 24042025 з адвокатом Гофельд Г.С.

Адвокатом Гофельд Г.С. зазначено, що згідно з додатком до договору про надання правничих послуг з адвокатами, Клієнти зобов`язані оплатити гонорар та фактичні витрати, згідно наданих Адвокатами актів прийому-передачі наданих послуг, протягом 30-ти (тридцяти) робочих днів з моменту підписання акту. При цьому акт прийому-передачі наданих послуг може бути вручено Клієнтові особисто, поштою, електронною поштою або повідомленням на вказаний в договорі мобільний номер телефону протягом 3-х днів після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті позовних вимог.

До клопотання про ухвалення додаткового рішення та обгрунтування понесених витрат на правову допомогу представником позивачадодано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт.

05.11.2025 представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Юрченком В.В. подані заперечення проти клопотання щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу.

В обгрунтування заперечень представником відповідача зазначено, що під час судового засідання 15.10.2025 представник позивача адвокат Гофельд Г.С. не заявляла жодних клопотань про надання строку для подання доказів сплати адвокатських послуг. Представником позивача у клопотанні про ухвалення додаткового рішення не обґрунтована поважність причин неподання таких доказів до закінчення судових дебатів. Таким чином, внаслідок не дотримання процесуального строку надання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Крім того, у договорі від 24.04.2025 № 24042025 та у додатковій угоді № 1 від 15.08.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 24.04.2025 з адвокатом Гофельд Г.С. не була встановлена сума, що має бути сплачена за надані послуги, так само як і порядок визначення розміру гонорару.

На підставі викладеного, представник відповідача - адвокат Юрченко В.В. просив відмовити в задоволенні клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі викладеного, а саме того, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат за відсутності сторін.

Суд дослідивши клопотання представника позивача з доданими до нього документами, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з положень статей 137, 141ЦПК України, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Таким чином, суд зобов`язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані представником позивача в обґрунтування вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Частанами першою та другою ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

В позовній заяві на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесе і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 22500 грн.

Однак при зверненні до суду з позовною заявою не додано жодних доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, щодо понесених витрат на правову допомогу в зазначеному вище розмірі.

Провадження по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей відкрито в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 15.10.2025 під час розгляду справи по суті, жодних заяв від представника позивача адвоката Гофельд Г.С. щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило та під час судового розгляду представником позивача суду не було надано доказів (договорів, рахунків тощо), які б підтверджували фактично понесені витрати позивача на правничу допомогу.

Представник позивача адвокат Гофельд Г.С. не заявляла клопотань про призначення строку з метою забезпечити можливість надати обгрунтовані докази сплати адвокатських послуг. У клопотання про ухвалення додаткового рішення не надано обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до закінчення розгляду справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказана позиція узгоджується з висновками викладеними в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21, в якій зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності, суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

З викладеного вбачається, що представником позивачане дотримано процесуального строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, щодо надання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат.

Суд, вирішуючи питання щодо витрат понесених учасником справи на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що додані до заяви про ухвалення додаткового рішення договір про надання правничої допомоги, додаткова угода до договору про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт, які не були долучені до матеріалів справи під час розгляду справи по суті, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному учасником справи розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований.

Під час ухвалення рішення по суті справи, судом вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн., а також зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Інших підстав для ухвалення додаткового рішення судом не встановлено.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлагає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141-142, 270, 260-261, 353 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивачаОСОБА_1 - адвоката Гофельд Ганни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 10.11.2025.

Суддя: А. К. Сітало