ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 755/7625/23
провадження № 2/753/206/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Мельник В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, про визнання заповіту недійсним.

15 жовтня 2025 року позивачем повторно подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування його у складі Збройних Сил Україниабо інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідач та третя особа в судовому засіданні заперечували проти зупинення провадження у справі та просили суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Суд, дослідивши заяву позивача, заслухавши думку відповідача та третьої особи, дійшов до такого висновку.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та який діє на даний час.

Згідно з Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Так, ОСОБА_3 у своєму клопотанні про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, вказує, що він проходить військову службу у складі Збройних Сил України у зоні бойових дій з 05.05.2024 року по теперішній час у військової частини № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , яка переведена на воєнний стан. Крім того, зазначив, що у підготовчому засіданні, яке відбулась 09 грудня 2024 року, він був присутній тому, що у той час знаходився на лікарняному, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Так, підстави, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, передбачені статтею 251 ЦПК України.

За змістом пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 253 ЦПК України).

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 05 грудня 2024 року у справі № 285/7724/23, від 19 грудня 2024 року у справі № 484/40/21, від 14 лютого 2025 року у справі № 405/1261/24, від 09 квітня 2025 року у справі № 405/9040/19.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення № 1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, як вбачається з із копії витягу з наказу від 20 лютого 2025 року № 54 за підписом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , солдата ОСОБА_3 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14 лютого 2025 року №12-РС на посаду номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної батареї зенітного девізіону, який прибув з військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , 20 лютого 2025 року зарахувати до списків особового складу на всі види забезпечення та вважати таким, що з 20 лютого 2025 року прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Тобто, з 20 лютого 2025 року, ОСОБА_3 вибув з військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОКП Чорнобиль.

При цьому, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОКП Чорнобиль від 20.02.2025 за №54 та матеріали справи, не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 або його підрозділ здійснює бойові завдання на лінії бойових зіткнень чи в зоні проведення бойових дій.

Таким чином, надані до заяви про зупинення провадження у справі відповідачем документи не містять посилання про безпосередню участь його у виконанні бойових завдань, що свідчить про об`єктивну можливість брати участь у справі. Безпосередньо інших доказів, що позивач перебуває в зоні бойових дій та немає об`єктивної можливості брати участь у розгляді справи суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що слід відмовити в зупиненні провадження у справі.

Керуючись статтями 251, 253, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволені клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна про визнання заповіту недійсним на підставі п.2, ч.1, ст.251 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 11.11.2025 року.

Суддя :