Провадження № 2/686/4183/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочення зобов`язання, в обґрунтування кого вказав, що постановою Хмельницького апеляційного суду в справі № 6876/13975/23 стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три відсотки річних за заборгованістю відповідача згідно рішення в справі № 686/14502/20 по грудень 2022 року. Оскільки постанова Хмельницького апеляційного суду в справі № 686/14502/20 виконана 30.10.2023, а боржник самостійно не виконав рішення суду з урахуванням ст. 625 ЦК України, просить стягнути інфляційні втрати за травень 2023 року в розмірі 1 795,33 грн.

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат за прострочення зобов`язання, в обґрунтування кого вказав, що постановою Хмельницького апеляційного суду в справі № 6876/13975/23 стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та три відсотки річних за заборгованістю відповідача згідно рішення в справі № 686/14502/20 по грудень 2022 року. Оскільки постанова Хмельницького апеляційного суду в справі № 686/14502/20 виконана 30.10.2023, а боржник самостійно не виконав рішення суду з урахуванням ст. 625 ЦК України, просить стягнути інфляційні втрати за квітень 2023 року в розмірі 716,62 грн.

Ухвалою суду від 11.06.2025 справи №686/10180/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат та справу № 686/10183/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Головного управління Державної казначейської служби в Хмельницькій області про стягнення інфляційних втрат об`єднані в одне провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляд в установленому законом порядку, подав відзив на позов, де вказав, що 20.12.2021 Хмельницьким міськрайонним судом прийнято рішення по справі №686/14502/21 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Міністерства Внутрішніх Справ України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, відмовлено у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

01.02.2022 Хмельницький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду в Хмельницькій області від 20.12.2021 по справі 686/14502/21 скасував та ухвалив нове рішення яким: Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, в розмірі 310 000 гривень.

28.02.2022 надійшла заява ОСОБА_1 від 28.02.2022 з виконавчим листом Хмельницького міськрайонного суду від 25.02.2022 по справі №686/14502/21 до Головного управління Казначейства.

Листом від 28.03.2022 №04-20-08/1695 Головне управління Казначейства на виконання п.п. 35-37 Порядку виконання рішень, надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України.

Рішення суду у справі № 686/14502/21 виконано Державною казначейською службою України 30.10.2023.

Державна казначейська служба України та Головне управління Казначейства є окремими юридичними особами. Головне управління Казначейства виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України.

До повноважень Головного управління Казначейства не входить здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам діями державного органу.

Наголошує на тому, що саме Державна казначейська служба України здійснювала безспірне списання коштів з Державного бюджету України для виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 686/14502/20 про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 310 000 гривень відповідно до п. 35 Порядку виконання рішень.

Згідно пп. 1 п. 9 VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством. Зазначені рішення передаються до Казначейства для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Отже, питання безспірного списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та Бюджетним кодексом України.

Порядок виконання рішень, відповідно до якого здійснюється безспірне списання коштів за виконавчим листом, не передбачає строку для виконання рішень суду про відшкодування шкоди з державного бюджету.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у Постанові від 20.01.2016 р. №6-2759цс15, при розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Постановами Великої Палати Верховного суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц підтверджено позицію щодо правил відповідальності за порушення грошових зобов`язань (ч.2 ст.625 ЦК України). Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, Верховний Суд наголошує на тому, що саме боржник (суб`єкт, що прострочив виконання грошового зобов`язання) повинен нести відповідальність за це. В зазначених постановах Верховного Суду не зроблено жодного посилання на норму права, що покладала б саме на Казначейство або Державу Україна ( Державний бюджет) відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відносини, які склалися між позивачем та Головним управління Казначейства є відносинами, які склалися в процесі виконання рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, що регулюються Бюджетним кодексом України та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, а не цивільно-правовими відносинами.

Жодних зобов`язань цивільно-правового характеру у Головного управління Казначейства перед позивачем не існувало та не виникало.

Позивач у позові зазначає, що ним було витрачено на правову допомогу в написанні даного позову десять тисяч гривень 00 копійок. Однак, будь-яких документів, які б підтверджували вказані витрати до позову не додано.

Також, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного суду від 03.08.2022 по справі 487/4983/20, від 22.05.2023 по справі 553/916/19 та від 08.04.2020 по справі 278/1396/19.

Разом з тим, позивачем не надано копії договору про надання правової допомоги, копії розрахунку, акту виконаних робіт та квитанцій про оплату послуг, просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

25 лютого 2022 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано виконавчий лист на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 01 лютого 2022 року про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 310 000 гривень.

28 лютого 2022 року даний виконавчий лист був пред`явлений стягувачем ОСОБА_1 до Головного Управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області та прийнятий даною установою.

Листом від 28.03.2022 №04-20-08/1695 Головне управління Казначейства на виконання п.п. 35-37 Порядку виконання рішень, надіслало пакет документів щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України.

Рішення суду у справі № 686/14502/21 виконано Державною казначейською службою України 30.10.2023.

В зв`язку з цим позивач подав до суду позов про стягнення на його користь з Держави України інфляційних втрат за квітень 2023 року в розмірі 716,62 грн. та за травень 2023 року в розмірі 1 795,33 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За нормами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, але також завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі й інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між суб`єктом, який таку шкоду завдав, і потерпілим. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом ст.ст.524,533-535і625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження"(далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

За нормами ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже з аналізу даних норм права слід дійти висновку, що у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди)стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VIвстановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3жовтня 2023 року в справі № 686/7081/21 в справі за аналогічних правовідносин про стягнення з Державного бюджету України на користь позивачки 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання та інфляційних втрат за невиконання рішення суду про стягнення на користь позивачки з державного бюджету грошових коштів на відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що стягувач ОСОБА_1 28 лютого 2022 року пред`явив виконавчий лист до виконання до Головного Управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області, а тому в тримісячний строк до 28 травня 2022 року Державна казначейська служба мала виконати рішення суду та перерахувати грошові кошти стягувачу.

Однак, рішення суду виконано було виконано 30.10.2023, в зв`язку з чим у стягувача, в силу вимог ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та норм Цивільного кодексу України з 28 травня 2022 року, виникло право на отримання інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.

В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з Держави Україна інфляційні втрати за квітень та травень 20323.

У відповідності до спільного Листа Верховного суду України та Міністерства статистиками України № 62-97 від 3 квітня 1997 року індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, отже, якщо платіж внесений або має бути внесений з 16 по 30 число кожного місяця, то розрахунок починається з наступного місяця.

Оскільки сума боргу Держави перед позивачем складає 310000грн., рішення суду мало бути виконано до 28 травня 2022 року, фактично виконано 30 жовтня 2023 року, то сума боргу відповідача перед ОСОБА_1 станом на 01.06.2023 з урахуванням індексу інфляції становить 312 170 грн.(100,2:100)x(100,50:100)=0,01. Інфляційне збільшення: 310000x0,01=2170грн.), розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно становить: 312170 310000 = 2 170 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 23, 22, 176, 1166,1167, 1174 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд -

ухвалив:

Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 2 170 грн. (дві тисячі сто сімдесят гривень 00 коп.).

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, 29001, м. Хмельницький, вул. Свободи, 70, .

Дата складення повного тексту рішення 06.11.2025.

Суддя: