Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/985/25
Провадження по справі № 2/514/525/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Кирилюк І.М.

секретаря судового засідання - Царан К.П.,

представника позивача - адвоката Опаренко О.О.,

представника відповідача -адвоката Чебаненко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Бессарабське у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

08.07.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 10 000 грн щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 січня 2025 року заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області шлюб між сторонами у справі розірвано. У шлюбі у сторін народилась дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення спільного проживання син залишився проживати разом з нею. Відповідач тривалий час (протягом декількох років) не бере участі у вихованні дитини, не виконує батьківських обов`язків та не надає кошти на її утримання. Син має захворювання зору, що вимагає значних коштів для лікування, купівлі медикаментів, вітамінів, окулярів, окремого режиму харчування і т.і.

Сторони у добровільному порядку не дійшли згоди щодо участі в утриманні дитини, тому позивач звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1 598 грн щомісяця (п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років) до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування такої позиції просив суд урахувати його матеріальне становище, відсутність постійного місця роботи, а також нерухомого майна та транспортних засобів у володінні, потребу у здійсненні ним догляду за батьками, які є особами з інвалідністю (безстроково), а також те, що він має грошові зобов`язання перед банком за кредитним договором, оформленим на його ім`я у період шлюбу з позивачем.

22 жовтня 2025 року надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наголосила, що здійснює значні витрати на лікування дитини, оплату відвідування нею навчального закладу. Посилання відповідача на скрутне матеріальне становище вважає необґрунтованим, оскільки обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків і має спонукати відповідача шукати додаткові самостійні заробітки.

Справа неодноразово призначалась у судове засідання та відкладалась за клопотаннями представників сторін.

У судовому засідання 05.11 2025 року взяли участь представник позивача адвокат Опаренко О.О.( діє на підставі ордеру серія ВН № 1542206) та зі сторони відповідача його представник адвокат Чебаненко О.А. (діє на підставі ордеру серія ВН № 1520086), право на здійснення адвокатської діяльності представників підтверджені відповідними свідоцтвами.

Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про витребування від Державної прикордонної служби інформації щодо перетину позивачем кордону України з метою доведення суду обставин знаходження дитини на утриманні батьків позивача.

Представник позивача зазначив, що позивач зараз проживає з батьками і вони дійсно допомагають їй з дитиною і бувають випадки, коли дитина залишається з батьками, проте це не означає, що дитина не проживає разом з позивачем. Вважає, що задоволення клопотання лише затягне судовий процес.

Ураховуючи думку сторін, суд прийняв протокольне рішення відмовити у задоволенні клопотання оскільки обставини, про які йдеться у клопотанні не стосуються предмету спору.

Представники позивача та відповідача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заявах по суті спору.

Судом встановлені наступні обставини у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис №12768 16 грудня 2015 року в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 3).

Згідно зі свідоцтвом про народження дитини його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Тарутинського районного Одеської області від 20 січня 2025 року у справі № 514/1721/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шлюб розірвано.

Наприкінці 2023 року - початку 2024 року сторони припинили спільне проживання і позивач разом з сином ОСОБА_4 переїхали до батьків позивача в с. Дмитрівка, де разом вони проживають і дотепер. Адреса батьків є фактичним місцем їх проживання. Зареєстроване місце проживання позивача та дитини в АДРЕСА_1 за місцем реєстрації відповідача.

Вказані обставини були визнані сторонами та підтверджені довідками Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та копіями внутрішніх паспортів громадянина України сторін (а.с. 4-7, 27, 30).

Згідно з консультативним висновком лікаря від 04.08.2024 року (а.с.8-9) ОСОБА_3 має захворювання зору з діагнозом гіперметропія (далекозорість) середнього ступеню, амбіопія легкого ступеню та ін., тому потребує носіння окулярів, проведення відповідних процедур та постійного спостереження у лікаря (а.с.8-9).

Із замовлень на ім`я ОСОБА_3 в Домі оптики та квитанцій про їх оплату, а також квитанцій про оплату аксесуарів до окулярів у ФОП ОСОБА_5 убачається, що протягом 2024-2025 роки такої продукції було придбано позивачем на суму 46 568 грн.

Також в матеріалах справи міститься копія довідки ТОВ «Заклад загальної середньої освіти «Ліцей «Просвіта», згідно з якою ОСОБА_3 навчався у 2-Б класі цього ліцею у навчальному 2023-2024 році, оплату за навчання вносила мати ОСОБА_1 на умовах договору № 1605/2023 від 03.08.2023 року. До довідки також доданий графік платежів до договору, загальна сума платежів, що підлягала оплаті за навчальний рік на умовах цього договору, складала 72 000 грн. Позивач значиться, як замовник послуг ( а.с. 47, 48)

Із наданої відповідачем довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 від 20.08.2025 року та копії трудової книжки ОСОБА_2 з останнім записом місця роботи 30.10.2020 року, убачається, що остання виплата відповідачу заробітної плати для нарахування пенсії здійснювалась у жовтні 2020 року. (а. с.46).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №99058515 від 03.09.2025 року убачається, що зареєстроване публічне обтяження у виді арешту на майно відповідача, накладене згідно з постановою приватного виконавця від 12.03.2025 року, як боржника, в межах стягнення заборгованості, яка складає суму 125 052 грн (а.с. 61 зв.б.)

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській, Херсонській областях, інформація про зареєстровані транспорті засоби на праві власності на ім`я ОСОБА_2 відсутня (а.с.62).

Довідкою АТКБ Приватбанк підтверджено, що згідно з випискою по рахунках ОСОБА_2 на умовах договору від 12.09.2019року за період 02.04.2025 - 07.10.2025 року останній має заборгованість у розмірі 110 590 грн 78 коп (а.с.63).

Із долучених відповідачем до справи пенсійних посвідчень та довідок МСЕК, його батьки, (що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 30.04.1990 року), є особами з інвалідністю ІІ та ІІІ груп безстроково, які потребують постійного догляду. (а.с.49-61).

Оцінюючи встановлені обставини у справі на підставі пояснень сторін та досліджених доказів, суд виходять з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 ст. 182 СК України встановлено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

На час розгляду справи прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданими суду доказами доведено, що: відповідач офіційно не працює; має заборгованість за кредитним договором, укладеним у 2019 році, тобто у період шлюбу сторін, внаслідок чого будь-яке майно, яке належить йому буде заарештоване та реалізоване в рахунок погашення цієї заборгованості; його батьки є особами з інвалідністю, які потребують постійної сторонньої допомоги.

Суд бере до уваги докази на підтвердження стану здоров`я дитини та його лікування, що потребує додаткових коштів; а також посилання позивача на внесення оплати за освітні послуги у 2023-2024 навчальному році. Проте з огляду на відсутність у суду доказів джерел доходу позивача, дійти висновку, що такі витрати понесла саме позивач, у суду відсутні.

Окрім того суд зауважує, що питання покриття понесених витрат, викликаних хворобою дитини, можуть бути вирішені сторонами в порядку ст. 185 СК України.

Представники сторін у судовому засіданні засвідчили, що не можуть надати суду відомості про розмір місячного доходу їх клієнтів і такою інформацією не володіють.

Отже, визначаючи розмір стягнення аліментів на дітей віком від 6 до 18 років, суд враховує прожитковий мінімум на дитину, який на січень 2025 р. становить 3 196 грн., та беручі до уваги матеріальне становище відповідача, наявність у нього батьків, які є особами з інвалідністю, що потребують стороннього догляду безстроково; заборгованості, що виникла на підставі укладеного у період шлюбу сторін кредитного договору (у 2019 році), суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1600 грн але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2025 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, та на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 258, 265, 274-279, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Богданівка Тарутинського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Богданівка Тарутинського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Кирилюк