РІШЕННЯ

іменем України

03 листопада 2025 рокуСправа №451/119/20
Провадження № 2/451/3/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Магонь О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

з участю позивача ОСОБА_1 ( відповідача за зустрічним позовом), її представника Мулявка О.В. , відповідача ОСОБА_3 ( позивача за зустрічним позовом), представника відповідача ОСОБА_3 - Боровця М.С. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/119/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Радехівська міська рада Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності та за зустрічним позовом Боровця Миколи Степановича в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно,

установив:

27 січня 2020 року позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

У позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Радехів Радехівського району Львівської області померла мама позивачки - ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 10.10.2006 Радехівським відділом реєстрації актів громадян. Мати позивачки ОСОБА_10 фактично була зареєстрована у АДРЕСА_1 , однак в останній час перед смертю, оскільки потребувала сторонньої допомоги та догляду, за твердженням позивачки, проживала разом з нею, зокрема по АДРЕСА_2 . Так, наведене підтверджується відомостями, викладеними у Акті комісійної перевірки Радехівської міської ради №312 від 18.12.2019, у якому зазначено, що ОСОБА_10 , проживала до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , з ОСОБА_1 , яка взяла на відповідальне зберігання оригінали, правовстановлюючих документів, які належали померлій. Окрім цього, згідно довідки Радехівської міської ради №1608 від 12.12.2019, із ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , проживала без реєстрації її мати - ОСОБА_10 до дня смерті своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначеною довідкою констатується, що ОСОБА_10 фактично була зареєстрована по АДРЕСА_1 та із нею були зареєстровані, відповідно до запису в будинковій книзі - ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

За життя ОСОБА_10 склала заповіт, який 29.08.1994 був посвідчений державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1351/94 і, відповідно до якого, спадкодавець належний їй жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 заповіла своїй дочці ОСОБА_1 ,, тобто позивачу у справі. За твердженням позивача, після смерті матері вона взяла на зберігання оригінали належних їй правовстановлюючих документів, опікувалася спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_10 , в її оперативному управлінні, тобто прийняла спадщину, що в повній мірі кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення правовідносин. Проте значний проміжок часу вона у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала, що спадкові права після смерті ОСОБА_10 , набула автоматично шляхом вступу в оперативне управління спадковою масою. Так само вона не зверталася і до нотаріуса зі заявою про відмову прийняття спадщини. Лише нещодавно вона звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте отримала усну відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець ОСОБА_10 проживала з нею без реєстрації. Вагомих підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини у неї не має. Більше того, констатація місця проживання спадкодавця та вирішення питання фактичного прийняття спадщини, прерогатива суду. Відтак, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, позивач не має.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 (т.1, а.с.1-4).

27 січня 2020 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (т.1, а.с.26).

09 листопада 2020 року суддя постановила ухвалу про відкриття провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.40-41).

24 грудня 2020 року за вх.№8920 від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Боровець Миколи Степановича, надійшов відзив на позовну заяву. З вимогами позовної заяви відповідач-2 ОСОБА_3 не погоджується, по суті заявлених позовних вимог заперечує з наступних підстав.

Після смерті діда відповідача-2 - ОСОБА_12 , належне йому спадкове майно, зокрема і житловий будинок АДРЕСА_1 було прийняте його дружиною, а по відношенні до відповідача-2 бабою - ОСОБА_10 . Баба відповідача-2 - ОСОБА_10 фактично проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 , оскільки вказане будинковолодіння вважала своїм, так як в ньому проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_12 з 20.02.1980. Факт проживання ОСОБА_10 саме за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою №2614 від 19.10.2020, виданою Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», з якої видно, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Як стверджує представник відповідача-2, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а перед тим ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько відповідача-2 ОСОБА_13 , який одночасно був сином померлої ОСОБА_10 . Отже, відповідач-2, як внук спадкодавця - ОСОБА_10 після її смерті спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові - ОСОБА_13 , якби він жив на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 проживаючи разом із своєю бабою до дня її смерті за однією адресою та після її смерті прийняв спадкове майно, шляхом вступу в управління та володіння всім належним ОСОБА_10 спадковим майном, що в повній мірі кореспондує з вимогами 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення спадкових правовідносин. З дати смерті спадкодавця - ОСОБА_10 і по даний час (більше 18 років) відповідач-2 управляє, володіє та користується всім спадковим майном спадкодавця, в тому числі житловим будинком та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , земельною ділянкою на якій знаходиться вище вказаний житловий будинок, всіма без винятку предметами звичайної домашньої обстановки і вжитку, що знаходилося на момент смерті спадкодавця в житловому будинку, в господарських будівлях, на присадибній ділянці та належали на день смерті померлій ОСОБА_10 . Відповідач-2 та його сім`я на постійній основі проживають в належному спадкодавцю житловому будинку більше 30 (тридцяти) років, в тому числі більше 18 років після смерті спадкодавця. Відповідач-2 з дня смерті спадкодавця і по даний час особисто сплачує всі комунальні платежі за всі можливі комунальні послуги. Окрім того, після смерті спадкодавця весь облік за всі без винятку комунальні послуги по житловому будинку, в т. ч. за спожиту електроенергію, газ, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття тощо оформлено на ім`я відповідача-2 - ОСОБА_3 . Додатковою обставиною, яка свідчить про факт управління, володіння та користування відповідачем-2 спадковим майном є те, що відповідач-2 за власні кошти зробив ремонт у житловому будинку, живе в ньому і надалі підтримує його в належному стані, підтримує господарські будівлі в належному стані, користується присадибною земельною ділянкою та обробляє її. 10.07.2019 відповідач-2 звернувся із заявою про реєстрацію спадкової справи в орган нотаріату, а саме: до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Комарницької Н.І., яка зареєструвала в спадковому реєстрі спадкову справу після смерті спадкодавця - ОСОБА_10 .

На думку представника відповідача-2, крім Відповідача-2, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Оскільки, інші спадкоємці, в тому числі і ОСОБА_1 не скористалися своїм правом на прийняття спадщини та не прийняли спадщину після смерті спадкодавця - ОСОБА_10 . ОСОБА_1 , ні протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця, ні протягом 18-років не подала заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, як і не вступила в управління та володіння спадковим майном спадкодавця. Жодного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті баби - ОСОБА_10 ОСОБА_1 не вчинила, вона не прийняла належного спадкодавцю житлового будинку, господарських будівель, земельної ділянки. Жодного доступу до них протягом 18-років після смерті спадкодавця ОСОБА_1 не має, ключів до дверей не має, ними не користується, в них не проживає, не зареєстрована, комунальних послуг не сплачує, земельної ділянки не обробляє, жодного договору з приводу спадкового майна не укладала, ремонту або інших витрат на їх утримання не здійснювала і не здійснює в даний час. Лише після того, як відповідач-2 почав оформляти документи на право власності на житловий будинок та господарські будівлі, як спадкове майно після смерті спадкодавця (звернувся до нотаріуса та відкрив спадкову справу, виготовив технічний паспорт на своє ім`я), ОСОБА_1 згадала (через 18 років), що нібито прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10 та звернулася з позовною заявою до суду по даній справі. Хоча ОСОБА_1 добре знала про те, що відповідач-2 прийняв спадщину після смерті спадкодавця, користується нею. В житловому будинку, який є спадковим майном виросли діти відповідача-2, одружилися вони, народилися внуки, які є зареєстрованими та проживають у вказаному житловому будинку всі роки після смерті спадкодавця. Жодних оригіналів документів після смерті спадкодавця, які ніби то взяла на відповідальне зберігання ОСОБА_1 у неї не має, оскільки жодного документи не долучено, як додатку до позовної заяви. Окрім того, відповідно до статті 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення спадкових правовідносин - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, ознаками прийняття спадщини є те, що спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а не вступив в управління або володіння документами.

Також представник відповідача-2 звертає увагу щодо строків позовної давності. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 було відомо 10 жовтня 2002 року про смерть ОСОБА_10 . Шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 закінчився ІНФОРМАЦІЯ_27. Таким чином, 3-х річний строк позовної давності для ОСОБА_1 закінчився найпізніше ІНФОРМАЦІЯ_28. Тобто, більше ніж 14 (чотирнадцять) років назад, що в свою чергу значно перевищує трирічну позовну давність встановлену статтею 257 Цивільного кодексу України. З огляду на наведене, на думку сторони відповідача-2, долучені ОСОБА_1 до позову докази, доводи та вимоги позивача ( ОСОБА_1 ) по справі не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на чинному законодавстві і заявлені до відповідачів із пропущенням строків визначених ст. 257 Цивільного кодексу України, а отже є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Таким чином, окрім іншого, представник відповідача-2 просить: - до позовних вимог ОСОБА_1 застосувати строки давності, що визначений у ст. 257 Цивільного кодексу України; - долучений ОСОБА_1 . Акт комісійної перевірки Радехівської міської ради №312 від 18.12.2019 визнати неналежним та недопустимим доказом по справі; - відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т.1, а.с.57-67).

24 грудня 2020 року представник Відповідача-2 - адвокат Боровець Микола Степанович, звернувся до суду в інтересах ОСОБА_3 із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 91 рік в місті Радехів Радехівського району Львівської області померла баба ОСОБА_3 - ОСОБА_10 . Відповідно до довідки №2614 від 19.10.2020, виданої Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство» видно, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 і на день смерті в одному будинку були зареєстровані такі особи: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 72 роки в місті Львів Львівської області помер дід позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_12 . Відповідно до довідки №2950 від 10.12.2020, виданої Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 і на день смерті в одному будинку були зареєстровані такі особи: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_11 народився батько позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_13 , що засвідчується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , виданим повторно 03.09.1952 та про що в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис за №9 від 31.10.1935. Батьками народженого зазначено: батько - ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_12 одружилися батьки позивача - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 50 років помер батько позивача - ОСОБА_13 . Також ІНФОРМАЦІЯ_13 у віці 43 роки померла мати позивача - ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_14 народився позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , що засвідчується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим Виконкомом Гірниківської селищної ради депутатів трудящих Забузького району Львівської області 28.07.1959. Батьками народженого позивача за зустрічним позовом зазначено: батько - ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_14 . Відповідно до довідки №2619 від 20.10.2020, виданої Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований (проживає) в АДРЕСА_1 та за цією адресою зареєстровані наступні особи: ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_15 - син; ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_16 - дружина; ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_17 - син; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_18 - заявник; ОСОБА_16 - ІНФОРМАЦІЯ_19 - внучка; ОСОБА_17 - ІНФОРМАЦІЯ_20 - внук.

Після смерті діда позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_12 , належне йому спадкове майно, зокрема і житловий будинок АДРЕСА_1 було прийняте його дружиною, а по відношенні до позивача за зустрічним позовом бабою - ОСОБА_10 . Баба позивача - ОСОБА_10 фактично проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 , оскільки вказане будинковолодіння вважала своїм, так як в ньому проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_12 з 20.02.1980. Факт проживання ОСОБА_10 саме за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою №2614 від 19.10.2020, виданою Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство», з якої вбачається, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Як стверджує представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а перед тим ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_13 , який одночасно був сином померлої ОСОБА_10 . Отже, позивач за зустрічним позовом, як внук спадкодавця - ОСОБА_10 після її смерті спадкує ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові - ОСОБА_13 , якби він жив на час відкриття спадщини. ОСОБА_3 , проживаючи разом із своєю бабою до дня її смерті за однією адресою та після її смерті, прийняв спадкове майно, шляхом вступу в управління та володіння всім належним ОСОБА_10 спадковим майном, що в повній мірі кореспондує з вимогами 549 ЦК УРСР, норми якого були чинними на момент виникнення спадкових правовідносин. З дати смерті спадкодавця - ОСОБА_10 і по даний час (більше 18 років) позивач за зустрічним позовом управляє, володіє та користується всім спадковим майном спадкодавця, в тому числі житловим будинком та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , земельною ділянкою на якій знаходиться вище вказаний житловий будинок, всіма без винятку предметами звичайної домашньої обстановки і вжитку, що знаходилося на момент смерті спадкодавця в житловому будинку, в господарських будівлях, на присадибній ділянці та належали на день смерті померлій ОСОБА_10 . Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його сім`я на постійній основі проживають в належному спадкодавцю житловому будинку більше 30 (тридцяти) років, в тому числі більше 18 років після смерті спадкодавця. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 з дня смерті спадкодавця і по даний час особисто сплачує всі комунальні платежі за всі можливі комунальні послуги. Окрім того, після смерті спадкодавця весь облік за всі без винятку комунальні послуги по житловому будинку, в т. ч. за спожиту електроенергію, газ, водопостачання та водовідведення, вивіз сміття тощо оформлено на ім`я позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 . Додатковою обставиною, яка свідчить про факт управління, володіння та користування позивачем за зустрічним позовом спадковим майном є те, що він за власні кошти зробив ремонт у житловому будинку, живе в ньому і надалі підтримує його в належному стані, підтримує господарські будівлі в належному стані, користується присадибною земельною ділянкою та обробляє її.

За твердженням представника позивача за зустрічним позовом, приватний нотаріус, незважаючи на факт реєстрації нею, за заявою позивача за зустрічним позовом, спадкової справи після смерті спадкодавця, не має можливості видати позивачу за зустрічним позовом свідоцтво про прийняття спадщини за законом, оскільки відсутня реєстрація права власності на житловий будинок та господарські будівлі за спадкодавцем. Крім позивача за зустрічним позовом, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. Оскільки, інші спадкоємці не скористалися своїм правом на прийняття спадщини та не прийняли спадщину після смерті спадкодавця - ОСОБА_10 . Інші можливі спадкоємці ні протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця, ні протягом 18-років не подали заяви в нотаріальну контору про прийняті спадщини, як і не вступили в управління та володіння спадковим майном спадкодавця.

Просить суд ухвалити рішення, встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а також визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ідентифікаційний помер НОМЕР_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Судові витрати віднести на сторону відповідачів (т.1, а.с.211-220).

3 грудня 2021 року суд зустрічну позовну заяву представника Боровця Миколи Степановича в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно прийняв до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про встановлення юридичного факту та визнання права власності. Вимоги за зустрічним позовом ухвалив об`єднати в одне провадження з первісним позовом, який розглядається у справі №451/119/20, присвоївши єдиний унікальний №451/119/20 (т.1, а.с.343-344).

В підготовчому засіданні 28 квітня 2022 року суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Радехівську міську раду Львівської області (т.2, а.с.130-132).

Ухвалою підготовчого засідання від 16 червня 2022 року суд закрив підготовче провадження у справі №451/119/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Радехівська міська рада Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно та призначив справу до судового розгляду по суті (т.2, а.с.190).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зустрічний позов заперечує у повному обсязі.

У судовому засіданні 04.07.2023 позивач, яка допитана судом у якості свідка, суду показала, що відповідач ОСОБА_3 вигнав матір із будинку, а план під будівництво на АДРЕСА_1 надавався ОСОБА_18 . Коли помер ОСОБА_13 у м.Червонограді, мати залишилась після його похорону там ночувати та коли повернулась додому повідомила, що з нею разом у будинку буде проживати ОСОБА_3 із сім`єю, вона цього не заперечувала. Брат помер після батька, дати смерті не пригадує. Спочатку було усе добре, а згодом ОСОБА_19 їй погрожував, тому вона до будинку не ходила. Їй особисто колишній мер міста Радехова повідомила, що над її матір`ю знущається внук із дружиною, були такі випадки, що вона зимою у шкарпетках тікала до сусідів. Її діти носили бабусі їсти та передавали через вікно. За три роки до смерті матері вона забрала її до себе, де проживали разом за адресою на АДРЕСА_2 , бо до цього доступу до неї не мала. Коли мама у неї проживала, вона на базарі продавала соняшникове насіння та їй передавала кошти для придбання продуктів харчування. Її постійно звинувачували, що вона ходить до ворожки, займається чорними справами, тому вона боялася доступити до будинку. Документи на будинок їй передала матір. Коли оформляла технічний паспорт на будинок, тоді побачила, що ОСОБА_3 почав оформляти весь будинок на себе. Через необізнаність не зверталась до нотаріуса. Після смерті матері будинок був закритий та сусіди їй повідомили у листопаді 2019 року, що у ньому ніхто не проживає. Між сторонами була розмова щодо певних домовленостей, проте позитивного результату не досягнуто. Вона народилася на хуторі Пустельник Радехівського району Львівської області та з 1963 року проживає на АДРЕСА_3 . У будинку на АДРЕСА_1 не проживала жодного дня. Коли будувався будинок вона особисто очищала використану цеглу, яку дозволили забрати органи місцевого самоврядування, коли ще навчалася у школі. Відповідач із сім`єю проживає у будинку з 1985 року, його батько ОСОБА_13 жодного дня також не проживав у будинку, проте допомагав на його потреби. Після смерті матері вона не вносила будь яких вкладів до будинку, не робила там ремонту, не обробляла земельну ділянку, не оплачувала послуг, не укладала договору на вивіз сміття, газо та водопостачання, бо взагалі туди не ходила. Газопостачання було проведено за життя матері, хоч заяву подавав ОСОБА_3 , а спочатку у будинку були кафельні печі. У будинку не була, тому невідомо його стан в даний час. Після смерті матері не прийняла нічого, лише із будинку забрала шафу, ліжко і чотири образи, документи на них відсутні. Коли батьки жили вона оплачувала за послуги, докази про це у неї відсутні. Після смерті батька усі писали заяви про відмову від спадщини у користь матері. Після смерті матері до нотконтори упродовж шести місяців не звернулась, бо на її утриманні було четверо дітей. Документи на будинок вона прийняла, зокрема заповіт та свідоцтво про право власності на будівлю - вважає, що це майно. Їй було відомо про заповіт ще за життя матері, як і те, що матір із нею не зареєстрована. Матір за адресою проживання також не зареєструвала, вона проживала з нею без реєстрації. Не мала доступу до будинку, оскільки ОСОБА_19 їй постійно погрожував та двері до будинку були закритими. До поліції зверталась, проте на прохання матері заяву забрала, докази про це відсутні. Упродовж 20 років не змогла зайти у будинок та до суду не зверталась.

Представник позивача ОСОБА_1 - Мулявка О.В. позовні вимоги підтримав, зустрічний позов заперечує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 . У судовому засіданні 04.07.2023 позовні вимоги визнала, зустрічний позов заперечує. Звертала увагу суду на те, що батько будував будинок, оскільки хотів проживати окремо, та йому всі допомагали. ОСОБА_19 вона особисто вибачила і не думала, що між ними будуть якісь суперечки. Стосунки між матір`ю та ОСОБА_19 були неприємними, зі слів матері він з нею постійно сварився, бувало, що з нею не розмовляв. З якого часу матір пішла проживати до позивача не пригадує, однак стверджує суду той факт, що ОСОБА_19 не давав доступу їй до будинку. Чи після смерті матері позивач у цьому будинку щось робила не пригадує, чи оплачувала за послуги і чи проводила там ремонти не знає. Які були перешкоди у позивача для подачі заяви для прийняття спадщини, як чому через 20 років звернулась до суду, їй невідомо. Вона особисто на будинок не претендує.

Відповідач ОСОБА_3 , допитаний судом як свідок у судовому засіданні 1 серпня 2023 року , суду показав, що у 1986 році помер батько ОСОБА_13 . Не пригадує місяця, десь у вересні-жовтні 1986 року на АДРЕСА_4 приїхала бабуся ОСОБА_10 разом із ОСОБА_1 та просили його переїхати проживати до бабусі, оскільки вона похилого віку та потребує допомоги. Він погодився та разом із сім`єю переїхав проживати на АДРЕСА_1 . Вони всі разом стали проживати, вели спільне господарство, обробляли город, жили добре до 2001 року, у 2002 році бабуся померла. Вони на кілька днів поїхали відпочивати із сім`єю, а по приїзду бабці вже не було. Перший, другий, третій день - немає. Потім зустріли її в місті, і вона сказала, що дослівно: «я перебралася повністю до ОСОБА_22 , до дочки, вони мене забрали». Просили бабцю повернутися назад, а вона відмовлялась назад повертатись додому. Він сплачував кошти за надані до будинку послуги, у будинку зробив ремонт, переобладнання, перекрив будинок, у 2003 році провів воду до будинку, упорядкував ванну кімнату, зробив загальну каналізацію, провів газ, постійно дбає про будинок. Жодної допомоги від ОСОБА_1 не отримував. Коли переїхали проживати до м.Радехів часто зустрічалися у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Будь-яких перешкод у доступі до будинку ОСОБА_1 не здійснював, доступ був завжди, брама відкрита. Голодом бабусю не морив, це не відповідає дійсності, навпаки забезпечував її усім необхідним. В даний час він проживає у будинку та час від часу їздить на роботу і знову повертається до будинку, у будинку постійно проживає син ОСОБА_9 із сім`єю. З 1986 року по даний час проживає на АДРЕСА_1 . Метою переїзду із м.Червонограда до м.Радехів було те, що бабусі за віком було важко і потрібно було весь час упорядковувати будинок. За час їх спільного проживання із бабусею вона жодного разу не ставила питання про їх виселення. Всі роботи в будинку та навколо будинку проводив за життя бабусі, після її смерті лише поміняв двері та вікна у 2007 році побудував гараж. Після смерті бабусі змінив прізвище у всіх квитанціях на своє прізвище та по них оплачує послуги й утримує будинок. ОСОБА_1 як до смерті так і після смерті бабусі жодної участі щодо утримання будинку не приймала, до будинку не приходила і майном не користувалася та претензій не виставляла. У 2018 році дізнався, що вона претендує на будинок від мешканців м.Радехова. Від будинку ОСОБА_1 ключів не мала і їх не вимагала. Земельна ділянка ним обробляється. Їсти вони варили разом, ОСОБА_10 - бабуся мала свою окрему кімнату, а решта приміщеннями користувалися разом. Бабуся до нього не висловлювала жодних невдоволень щодо проживання. З бабусею жив добре, рук до неї не прикладав, не відповідає дійсності, що вона серед зими втікала до сусідів. Будинок розпочинав будувати у 1967 році дід ОСОБА_12 , який в той час займався встановленням печей, де крім цього працював не пригадує. Його право їздити туди куди хоче, а чи відвідував він дослівно «ворожок» відмовився відповідати позивачу. Біля будинку був зроблений ним цоколь, огорожа, бетонні сходи, знаряддя під виноград, йому невідомо було, що будинок на нього не записаний. Бабуся не говорила йому про те, що він отримав план та почав будуватися окремо. Про наявність заповіту не було йому відомо. Яка причина смерті батька йому невідомо. Із подвір`я позивачку не виганяв, її не бив, не душив та не погрожував. Бабусі в той час коли він переселився було 76-77 років, вона сама вільно пересувалась, проте запросила його проживати разом із нею, доглядати за будинком, допомагати по господарству, так як була похилого віку. Після переїзду бабуся його разом із сім`єю прописала у будинку та він весь час за домовленістю із бабусею оплачував комунальні послуги. На момент смерті батька жодних дій не вчиняв, заяву про прийняття спадщини і як і про відмову від неї до нотаріуса не подавав. Після смерті ОСОБА_10 у будинку були зареєстровані двоє онуків позивача за зустрічним позовом, які зареєструвалися за місцем прописки їхнього батька. На час смерті батька він не був із ним зареєстрований за однією адресою. Бабуся у 80 років ще вишивала хрестиком, обробляла грядки. Як бабуся його із сім`єю зареєструвала в будинку йому невідомо. Не знав, що заповіт складений не на його користь, відомо лише те, що його батько будував будинок. Не пригадує, що після смерті бабусі взяла позивач у справі.

Відповідач ОСОБА_23 (одружилася вдруге та змінила прізвище), яка допитана судом як свідок у судовому засіданні 1 серпня 2023 року суду показала, що у 1986 році вона з чоловіком ОСОБА_19 та синами ОСОБА_24 і ОСОБА_25 переїхали проживали до бабусі на АДРЕСА_1 , де проживали 16 років разом. Бабуся мала свій кусочок городу, який сама садила і обробляла, також мала свою окрему кімнату, решти приміщеннями користувалися спільно. Двері із великої кімнати замуровувалися із її дозволу, до неї рук ніхто не прикладав. Що бабуся зберігала у шафі їй невідомо. Не бачила, щоб діти ОСОБА_1 їй приносили їсти, це не відповідає дійсності. Насіння соняшника вона особисто продавала на базарі, а не бабуся як стверджує позивач. З 1986 року їх сім`я проживала на АДРЕСА_1 за проханням ОСОБА_10 , а до цього - проживала у м.Червонограді. У даний час вона проживає у м.Червоноград, у будинку проживаюсь син із дружиною, внуками та колишній чоловік. Бабуся проживала з ними, лише час від часу ходила до дочки ОСОБА_1 . ОСОБА_1 з ними не проживала, лише приходила до матері. Вона з чоловіком та дітьми і бабусею ОСОБА_10 з 1986 року проживали за адресою АДРЕСА_1 . Будинок на АДРЕСА_1 будували батьки чоловіка. За час спільного проживання вклали багато коштів, будинок практично переробили. Бабуся померла у 2002 році, на момент її смерті з бабусею проживав колишній чоловік ОСОБА_3 та діти із своїми сім`ями. З часу її смерті і по даний час усі послуги за будинок сплачував ОСОБА_3 . ОСОБА_1 у будинку не проживала, за послуги не сплачувала, город не обробляла, жодних коштів на ремонти не вкладала, нічим не допомагала. Коли ОСОБА_3 почав оформляти документи на будинок, тоді ОСОБА_26 почала претендувати на будинок. ОСОБА_1 бабусю не забирала, вона постійно ходила до дочки, до дітей, від них іноді вона носила їй продукти. Одружилася із ОСОБА_3 20.11.1982, розлучилася у 2011-2012 роках, після розірвання шлюбу ще протягом чотирьох років проживала на АДРЕСА_1 . Ремонти у будинку проводили з 1986 року упродовж десяти років. З власником письмового договору на проведення ремонту не укладали, проводили ремонт як жильці, чого не заперечувала власник. ОСОБА_10 пішла до ОСОБА_1 і у неї померла, вона була на похоронній процесії, яка відбувалась за місцем проживання ОСОБА_1 . Був такий випадок, що ОСОБА_1 закривала браму та не впускала бабусю до них, проте з цим питанням вони у правоохоронні органи не зверталися. Коли був похорон у бабусі був синяк, із цим питанням також у правоохоронні органи не зверталася. ОСОБА_1 через вісімнадцять років згадала про будинок.

Допитана у судовому засіданні 10 січня 2024 року свідок ОСОБА_27 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 . Їй відомо, що будинок на АДРЕСА_1 будували дідо ОСОБА_12 та бабуся ОСОБА_10 . Дідо помер у 1982 році, а батько ОСОБА_13 помер у 1986 році. Пригадує, що ОСОБА_10 приїхала до ОСОБА_3 і просила, щоб брат йшов туди жити. ОСОБА_3 із сім`єю переїхав проживати до бабусі. Коли ще її батько ОСОБА_13 разом із бабусею і дідусем будували будинок, вона навчалась у школі та разом із ОСОБА_19 (братом) допомагали складати цеглу, розмішували розчин. ОСОБА_13 із батьками не проживав лише постійно їздив їм допомагати. На момент смерті батька бабуся проживала одна. У 2002 році на момент смерті бабусі з нею проживав брат ОСОБА_3 з дружиною та дітьми. Вона особисто з народження проживала на АДРЕСА_5 .

Представник відповідача ОСОБА_3 - Боровець М.С. позовні вимоги заперечив, зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічно викладеним у зустрічній позовній заяві. Первісний позов заперечив, вважає, що зустрічним позовом спростовується первісний позов.

Представник третьої особи Басарабчук В.С. у судовому засіданні суду надава пояснення, що позивач ОСОБА_1 вперше звернулась до Радехівської міської ради у 2019 році із заявою про надання їй довідки, тоді житлово - побутова комісія виїжджала на місце та склала відповідно акт №312 від 18 грудня 2019 року, у якому на підставі письмових стверджень сусідів комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_10 проживала до дня смерті без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Житлово-побутова комісія створена на підставі розпорядження Радехівської міської ради, яка керується відповідними Положеннями. Комісія мала б встановити дані ( інформацію) на час перевірки, а не за попередній період. Актом встановлено, що ОСОБА_10 а проживала із ОСОБА_1 . Цей акт складений на підставі письмових стверджень, зазначених у ньому осіб. Письмові ствердження - це письмові свідчення. Невідомо чи комісія попереджала цих осіб, про те, що вони повинні відображати інформацію, яка відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні 10 квітня 2024 року, суду показав, що бабуся ОСОБА_10 а проживала у своєму будинку у АДРЕСА_1 та переписала цей будинок на його матір ОСОБА_1 . До цього бабуся із дідусем проживали у с.Нивиці Радехівського району Львівської області та потім побудували будинок на АДРЕСА_1 . До бабусі часто ходили змалку, носили їй їсти кожен день. Бабуся проживала на АДРЕСА_1 до 2010 року, але точно не пригадує. Разом із бабусею проживав ОСОБА_19 із своєю сім`єю, хто був зареєстрований у будинку йому невідомо. Не пригадує коли бабуся померла, перед смертю вона проживала на АДРЕСА_2 . Коли бабуся проживала на АДРЕСА_1 , вона постійно жалілася, що співжителі з нею недобросовісно поводилися. Із власної волі бабуся прийшла проживати до своєї дочки на АДРЕСА_2 . Коли носив бабусі їсти йому було 26-27 років, бачив, що там проживає ОСОБА_19 із своєю сім`єю, з якого часу проживав ОСОБА_19 із бабусею не пригадує. У будинку бабуся мала свою кімнату, господарства у неї не було. На момент смерті у будинку проживав ОСОБА_19 із своєю сім`єю і в даний час там проживає. У будинку ремонти проводив ОСОБА_19 , вони туди не ходили. Після смерті бабусі ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 не проживала, нічого там не робила і в даний час також не робить, бо вони бояться туди ходити. Він проживає на АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_1 ( матір) забрала із будинку стару дубову шафу, старе дубове ліжко та ікону із будинку ще до смерті бабусі, а після смерті бабусі нічого не забирала. Не було таких фактів, що ОСОБА_10 апроживала періодично то на АДРЕСА_1 то на АДРЕСА_2 , вона постійно проживала на АДРЕСА_2 . Коли бабуся жила на АДРЕСА_1 вони носили їй їсти, перестрибували через пліт, стукали у вікно і передавали їжу, а коли жила у них могла вийти і піти на АДРЕСА_1 , бо у неї був дослівно «старческий маразм». В останні дні перед смертю бабуся мала уявну подружку, постійно говорила сама із собою, могла піти у невідомому напрямку. На АДРЕСА_1 боялися ходити, бо боялися ОСОБА_19 , до поліції з цим питання не зверталися. Після смерті бабусі ні разу не були у будинку та на подвір`ї на АДРЕСА_1 , лише позивач ОСОБА_1 у 2021 році ходила фотографувати будинок.

Свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні 10 квітня 2024 року, суду показав, що ОСОБА_19 хотів ОСОБА_1 дослівно «втопити сокиру». ОСОБА_10 а проживала у своєму будинку за адресом у АДРЕСА_1 з дідусем, дід помер коли йому було три роки. ОСОБА_19 переїхав до бабусі проживати десь тридцять років тому, а може більше точно не пригадує. Коли забрали бабусю проживати разом із ними на АДРЕСА_2 , де він проживає з народження, не пригадує. Бабуся проживала у літній кухні до смерті десь рік - два. У його присутності мама (позивач) забрали із будинку лише шафу та ікону, яку ОСОБА_19 назвав картиною. Пригадує, що він носив бабусі їсти, скакав через пліт і передавав їжу через вікно, бо боявся зайти на подвір`я. ОСОБА_19 проживав з бабусею і своєю сім`єю. Не пригадує коли забрали бабусю до себе, а їсти носили десь 40 років до того. ОСОБА_19 проводив ремонти у будинку, оплачував за комунальні послуги, збудував незаконно гараж, позивач ОСОБА_1 там нічого не робила. Після смерті бабусі позивач ОСОБА_1 город не обробляла, бо боялася ОСОБА_19 . Бабуся перед смертю мала відхилення, вона не впізнавала людей, могла піти у невідомому напрямку, через що вони постійно її десь перехоплювали і вона не могла пояснити своїх дій.

Свідок ОСОБА_33 у судовому засіданні 8 липня 2024 року, суду показала, що ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_23 , проживала два-три роки до смерті у ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . Покрайній мірі вона її бачила в ОСОБА_1 . ОСОБА_1 здійснювала її поховання. Вона прийшла у їх сім`ю як невістка, з ОСОБА_34 зустрічалась у ОСОБА_1 під час відвідування сім`ї ОСОБА_1 . Відвідувала сім`ю ОСОБА_1 десь раз у два тижні. Їй невідомо, які саме документи передала ОСОБА_1 ОСОБА_10 . Після одруження вона з чоловіком проживала на АДРЕСА_6 . Коли приходила до ОСОБА_1 весь час там бачила ОСОБА_10 , до якої особисто ходила на іменини у листопаді за адресою, де проживала ОСОБА_1 . З ОСОБА_34 відносини ОСОБА_19 не обговорювали. Ознак захворювання у ОСОБА_10 не зауважувала, також не чула розмов, що бабуся блудила. На АДРЕСА_1 жодного разу не була, тому не може надати жодної відповіді за цією адресою.

Свідок ОСОБА_37 у судовому засіданні 8 липня 2024 року, суду показав, що ОСОБА_10 була його бабусею, яка проживала перед смертю два-три роки на АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_1 . Із АДРЕСА_1 бабуся прийшла проживати на АДРЕСА_2 , оскільки внук їй зробив неможливі умови для проживання, зокрема забирав ключі, закривав у будинку, не впускав до хати, вони бабусі через пліт носили їсти. Бабуся до смерті себе адекватно поводила. Коли бабуся померла йому було 23 роки, закінчив школу у 1993 році, станом на 2000 рік проживав у гуртожитку у м.Львові, так як з 1999 року у нього була своя сім`я, кожного тижня він навідувався до матері ОСОБА_1 та бачив, що бабуся проживає з мамою, яка мала свою окрему кімнату. Коли ще навчався у школі, тоді бабуся часто до них приходила і ночувала. Бабуся прожила 92 роки і нормально себе поводила, а за місяць півтори до смерті могла щось і не пам`ятати. ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 не обробляла земельної ділянки, не користувалась будинком, оскільки ОСОБА_19 її туди не впускав. Коли навчався у школі у с.Павлів, після закінчення уроків часто ходив до бабусі, носив їй їсти. Разом із бабусею на той час проживав ОСОБА_3 з дружиною та дітьми. ОСОБА_19 прийшов проживати до бабусі у 1986 році на АДРЕСА_1 , йому було тоді 7 років, а до 1986 року вони їй допомагали.

У судовому засіданні 6 жовтня 2025 року захисник позивача ОСОБА_1 - Мулявка О.В. не настоював на допиті свідків ОСОБА_38 і ОСОБА_39 .

Свідок ОСОБА_40 у судовому засіданні 6 жовтня 2025 року суду показав, що йому відомо, що будинок який будувався у м.Радехів фінансувався ОСОБА_13 . У 1984 році він (свідок) одружився, ОСОБА_10 бачив у м. Червоноград ( в даний час Шептицький ), вона була бабусею його дружини. До АДРЕСА_1 часто їздив коли там вже проживавав ОСОБА_19 . Йом у відомо, що сама бабця просила ОСОБА_19 йти до неї проживати, який і переїхав із сім`єю до неї проживати. ОСОБА_1 там не проживала, він її там не бачив. Коли приїжджав у гості до ОСОБА_19 бабуся постійно з ними відпочивала. ОСОБА_19 постійно проживав із бабусею, після смерті бабусі ОСОБА_19 залишився там проживати. Йому відомо, що ОСОБА_19 проводив ремонти у будинку. У будинку був ремонт, ОСОБА_19 його поновлював. Всі родинні обставини йому відомі від дружини. Невідомо у якому статусі і як був зареєстрований ОСОБА_19 до будинку. На похороні бабусі не був. ОСОБА_10 бачив раз у м. Червоноград ( в даний час Шептицький ), вона сиділа на лавці бо квартира сина ОСОБА_44 була закрита.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні суду показала, що її батько ОСОБА_13 , який працював на шахті, допомагав дідові ОСОБА_45 та бабуся ОСОБА_10 будувати будинок в АДРЕСА_1 . Вона була ще маленькою та бачила сам фундамент цього будинку. У цьому будинку проживали бабуся із дідусем, після смерті діда бабуся ОСОБА_10 приїжджала в м.Червоноград (в даний час Шептицький ) і після цього ОСОБА_19 із сім`єю переїхав проживати до бабусі на вулицю Лисенка. ОСОБА_19 також працював на шахті у м.Червоноград ( в даний час Шептицький ), а коли переїхав проживати у м.Радехів тоді влаштувався на роботу на бойню, діти його ходили до шкоди у м. Радехів. У будинку ОСОБА_10 мала свою кімнату, ОСОБА_19 із сім`єю мали теж окремі кімнати, разом проживали, обробляли город та вели господарство. Їй відомо, що ОСОБА_19 у будинку проводив ремонти, замінював підлогу, робив побілку, замінив вікна, перекрив гараж. ОСОБА_10 ( бабуся) померла у 2002 році, після її смерті там залишився проживати ОСОБА_19 із сім`єю. ОСОБА_1 там не проживала, ремонтів не робила і город не обробляла. Після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_1 там не бачила. Будинок почали будувати бабуся із дідусем у 1967 році, у якому після завершення будівництва був зроблений ремонт, проведене світло, газ, проведено воду. Невідомо хто придбав деревину (ліс) на будинок, але їй відомо, що її батько ОСОБА_13 допомагав будувати будинок. ОСОБА_19 почав проживати у АДРЕСА_1 з 1986 року, після смерті діда. Чи ОСОБА_13 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_48 їй невідомо. На її думку ОСОБА_19 проводив у будинку ремонт, оскільки там проживав. Вона особисто на АДРЕСА_1 у Радехів приїжджала 10-12 разів у рік. Коли приїжджала у гості то ОСОБА_19 розказував їй, що саме ним було зроблено у будинку. ОСОБА_10 померла вдома на АДРЕСА_1 , вона приїжджала на похорон до церкви. Під час того коли вона приїжджала у гості на АДРЕСА_1 бабуся ОСОБА_10 постійно з ними разом сиділа за столом та не говорила про те, що не бажає, щоб ОСОБА_19 із нею проживав.

Свідок ОСОБА_49 у судовому засіданні 3 листопада 2025 року суду показав, що з ОСОБА_19 знайомий із 1980 років, коли разом працювали на бійні, він працював у столярному цеху, а ОСОБА_19 завконтроль. Він неодноразово бував у нього вдома на АДРЕСА_1 , допомагав йому як колезі. ОСОБА_10 знає, це була бабуся ОСОБА_19 . Відносини між ними були сімейними, бабуся мала свою кімнату, обробляла грядки на городі. Не чув, щоб бабуся не бажала, щоб ОСОБА_19 з нею проживав. Коли бабуся померла він перебував на заробітках у Росії, тому на похоронах не був. ОСОБА_1 у будинку коли там перебував жодного разу не бачив. У будинку було проведене світло, газ, опалення, а ОСОБА_19 проводив там поточний ремонт. З 2002 року до ОСОБА_19 за місцем проживання не ходив. За життя ОСОБА_10 у будинку бував часто. ОСОБА_50 допомагав будувати гараж, накривали його разом, бабуся в цей час нічого не заперечувала. Сварок із бабусею у ОСОБА_19 не чув, вона була доброю людиною.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, врахувавши покази свідків, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі статей 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частин 1, 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_12 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого повторно 16 жовтня 2019 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, а також копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_7 , виданого повторно 20 жовтня 2020 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (т.1, а.с.15, 73, 226).

Відповідно до копії довідки № 2950 від 10.12.2020, виданої КП «Радехівське водоканалізаційне господарство», ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 до дня смерті був зареєстрований на АДРЕСА_1 і на день смерті в одному будинку була зареєстрована ОСОБА_10 (т.1, а.с.74, 227).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10 ,що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 10 жовтня 2002 року Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Львівської області, а також копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_8 , виданого повторно 05 травня 2018 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (т.1, а.с.13, 71, 224).

Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 із спадкодавцем підтверджують такі документи:

- копія Свідоцтва про народження ОСОБА_51 , серії НОМЕР_9 , виданого повторно 16 жовтня 2019 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (т.1, а.с.10);

- копія Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_10 від 05 жовтня 1974 року, відповідно до якого ОСОБА_52 та ОСОБА_1 05 жовтня 1974 року уклали шлюб; після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (т.1, а.с.11).

Згідно з копією Реєстраційного посвідчення, виданого 9 жовтня 1986 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, констатовано, що за ОСОБА_10 зареєстровано в цілому будинковолодіння АДРЕСА_1 (т.1, а.с.12).

З копії Заповіту, посвідченого Луців І.П., державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори, 29 серпня 1994 року, видно, що ОСОБА_10 , на випадок її смерті, належний їй жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , заповіла своїй дочці - ОСОБА_1 (т.1, а.с.14-14 зворот).

Нормами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529 - 531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Таким чином на спадкові правовідносини після смерті ОСОБА_10 поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина після її смерті відкрилася до 1 січня 2004 року .

На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

З огляду на ч. 1, 2 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно з приписами ст.548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент смерті спадкодавця), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Відповідно до приписів ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983р. відмова від спадщини на користь інших закликаних до спадкування спадкоємців допускається лише протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після закінчення цього строку не може бути збільшена частка у спадщині з тих підстав, що хто-небудь з спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, вправі передати право на все або на частину одержаного за спадщиною майна іншому спадкоємцеві на підставі загальноцивільних угод-договорів купівлі-продажу, дарування, міни. Роз`яснення аналогічного змісту подано в п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Родинні відносини відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 із спадкодавцем підтверджують такі документи: копія Свідоцтва про народження ОСОБА_13 , серії НОМЕР_3 від 03.09.1952 (т.1, а.с.75, 228); копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_11 від 25 вересня 1958 року, відповідно до якого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 16 вересня 1958 року уклали шлюб; після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_14 » (т.1, а.с.77, 230); копія Свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , серії НОМЕР_4 від 28 липня 1959 року, з якого видно, що його батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т.1, а.с.79, 232).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_13 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_12 , виданого повторно 20 жовтня 2020 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (т.1, а.с.76, 229).

ІНФОРМАЦІЯ_13 померла ОСОБА_14 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_13 , виданого 5 грудня 1978 року (т.1, а.с.78, 231).

Відповідно до копії довідки № 2619 від 20.10.2020, виданої КП «Радехівське водоканалізаційне господарство», встановлено, що в АДРЕСА_10 зареєстровані такі особи: ОСОБА_3 (заявник), ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_9 (син), ОСОБА_16 (внучка), ОСОБА_17 (внук) (т.1, а.с.80, 233).

На підтвердження користування майном спадкодавця відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 подав такі документи: копію довідки про розмір платежу за користування сухими нечистотами № 182 від 24.02.2003, виданої на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.85, 238); копія довідки про заборгованість по оплаті за воду та каналізацію № 2939 від 13.02.2003, виданої на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.86, 239); копії квитанцій за користування комунальними послугами та копії рахунків-квитанцій на оплату комунальних послуг на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.88-111, 241-264); копію договору про користування електричною енергією на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.112-113 зворот, 265-266 зворот); копію акта № 1530 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем ОСОБА_3 від 2017 року (т.1, а.с.114-114 зворот, 267-267 зворот); копія договору розподілу природного газу (для побутового споживача), укладеного між АТ «Оператор ГРС «Львівгаз» та ОСОБА_3 (т.1, а.с.115-119, 268-272); копію акта №2102556 збереження пломб і лічильника на ім`я ОСОБА_3 від 30.04.2013 (т.1, а.с.129, 282); копію акта збереження пломб і лічильника (т.1, а.с.131, 284); копію акта про демонтаж лічильника газу (ПЛГ) на періодичну повірку (т.1, а.с.132, 285); копію претензії про усунення недоліків та порушень за наслідками ревізії від 02.04.2013, надіслана на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.138, 291); копію «Смети» від 22.10.1985 (т.1, а.с.133-137, 286-290); копію справи на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_12 (т.1, а.с.139-141, 292-294); копію акта від 20.12.1966 на ім`я ОСОБА_12 (т.1, а.с.142, 295).

Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 23 жовтня 2019 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», на замовлення ОСОБА_1 , констатовано, що зазначений житловий будинок має загальну площу 77,4 м.кв., житлову - 43,8 м.кв., допоміжну - 33,6 м.кв. та складається з таких приміщень: коридор площею 8,6 м.кв., кладова - 5,4 м.кв., житлова - 12,0 м.кв., житлова - 15,8 м.кв., житлова - 16,0 м.кв., коридор - 4,9 м.кв., кухні - 9,4 м.кв., ванна - 5,3 м.кв. (т.1, а.с.18-20 зворот).

Також відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 17 січня 2018 року КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», на замовлення ОСОБА_3 , констатовано, що зазначений житловий будинок має загальну площу 77,4 м.кв., житлову - 43,8 м.кв., допоміжну - 33,6 м.кв. та складається з таких приміщень: коридор площею 8,6 м.кв., кладова - 5,4 м.кв., житлова - 12,0 м.кв., житлова - 15,8 м.кв., житлова - 16,0 м.кв., коридор - 4,9 м.кв., кухні - 9,4 м.кв., ванна - 5,3 м.кв. (т.1, а.с.120-127, 273-280).

Відповідно до довідки № 1608 від 12.12.2019, виданої КП «Радехівське водоканалізаційне господарство», ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована на АДРЕСА_1 та з нею разом були зареєстровані відповідно до запису в будинковій книзі такі особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (т.1, а.с.16).

Вищезазначене також підтверджується копією Будинкової книги для прописки громадян проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , копією довідки № 2614 від 19.10.2020, виданої КП «Радехівське водоканалізаційне господарство» (т.1, а.с.21-24 зворот, 72, 81-84 зворот, 225, 234-237 зворот).

З листа № 01-10/745 від 29 грудня 2021 року констатовано, що на ухвалу судового засідання від 03.12.2021, КП «Радехівське ВКГ» повідомляє, що відповідно до договору №141/4 від 05.09.2019 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також договору № 141/4 від 03.01.2020 про надання послуг з поводження з побутовими відходами, споживачем послуг є ОСОБА_7 , особовий код НОМЕР_14 , за адресою: АДРЕСА_1 . За період 2019-2021 років обсяг спожитих послуг становить: - централізоване водопостачання та централізоване водовідведення - надано послуг на суму 2934,54 грн., сплачено в сумі 3180,52 грн; - вивіз твердих побутових відходів - надано послуг на суму 1636,80 грн, сплачено в сумі 1711,20 грн (т.2, а.с.6).

З відповіді ТОВ «Львівгаз збут» на ухвалу суду, вбачається, що абонентський рахунок № НОМЕР_15 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ОСОБА_3 (т.2, а.с.42, 43).

З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56806162 від 10.07.2019 видно, після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.07.2019 приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу зареєстровано спадкову справу № 64438204, номер у нотаріуса 135/19 (т.1, а.с.149, 302).

З копії спадкової справи №135/19 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 вбачається, що з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 10 липня 2019 року звернувся ОСОБА_3 . В матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших осіб про прийняття спадщини (т.2, а.с.8, 9-35).

Зважаючи на встановлені обставини у справі ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно.

Крім того судом досліджені фотографії (т.1, а.с.143-148, 296-301).

Водночас в Акті комісійної перевірки № 312 від 18 грудня 2019 року, який складений та виданий комісією Радехівської міської ради, зазначається про те, що на підставі письмових стверджень сусідів комісія вважає, що ОСОБА_10 проживала до дня смерті без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.17).

Даний акт судом не береться до уваги як доказ, оскільки сусіди у судовому засіданні допитані не були, а представник міської ради у судовому засіданні пояснив, що комісія не мала права складати такий акт відповідно до їх Положення ( яке долучив до матеріалів справи), за попередній період, а лише заносити до акту дані, які були перевіреними самою комісією на час їх приходу, тобто комісія не вправі була у 2019 році, встановлювати події 2010 року (а.с.224-236).

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 спадщини не прийняла, як спадкоємець першої черги, оскільки не вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, так як речі із будинку, а зокрема: шафу, ліжко і образ забрала із будинку ще при житті матері.

Це ж підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та ОСОБА_29 , недовіряти показам яких у суду немає підстав.

Крім цього, ці ж свідки повідомили суду, що у бабусі ОСОБА_10 був дослівно «старческий маразм», в останні дні перед смертю бабуся мала уявну подружку, постійно говорила сама із собою, могла піти у невідомому напрямку, через що вони постійно її десь перехоплювали і вона не могла пояснити своїх дій.

Також ці ж свідки не надали суду чіткої відповіді щодо часу проживання бабусі із ОСОБА_1 та крім цього, ці ж свідки є родичами і тому їх покази розцінюються як зацікавленими щодо суті спору позивача.

ОСОБА_1 до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася, лише у грудні 2019 року до Радехівської міської ради про видачу довідки (т.3, а.с.227) та у 2020 році звернулась до суду, тобто через 18 років після смерті матері.

Твердження позивачки, що вона вступила у володіння майном, оскільки взяла на відповідальне зберігання оригінали, правовстановлюючих документів, які належали померлій, яка з нею проживала на момент смерті, не заслуговують на увагу, так як позивач не довела суду, що ці правовстановлюючі документи вона взяла після смерті матері, такі можливоперебували на збереженні у неї ще до її смерті.

Твердження позивача, що після смерті матері будинок був закритий та сусіди їй повідомили, що з листопада 2019 року у ньому ніхто не проживає не заслуговує на увагу, так як дії, які свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Так, відповідно до норм законодавства, яке діяло на час смерті спадкодавця, відповідач ( він же позивач за зустрічним позовом) не входив у коло спадкоємців, проте позивач відповідно до норм ст. 549 ЦК УРСР не вступила в управління або володіння спадковим майном і не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст.553 ЦК УРС вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини ( ст. 549 ЦК УРС ).

Доказів того, що відповідач ОСОБА_3 вигнав ОСОБА_10 ( матір позивача ОСОБА_1 ) із будинку позивачем суду не подано.

Також не підтверджено у судовому засіданні покази позивача ОСОБА_1 ( яка допитувалась судом як свідок), що їй особисто колишній мер міста Радехова повідомила, що над її матір`ю знущається внук ( відповідач у справі) із дружиною, як і те, що були такі випадки, що ОСОБА_10 зимою у шкарпетках втікала до сусідів; що діти їй носили їсти та передавали його через вікно, як і те, що за три роки до смерті матері вона забрала її до себе, де проживали разом за адресою АДРЕСА_2 , бо до цього доступу до неї не мала, оскільки з приводу неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 чи інших осіб до органів поліції позивач не зверталась (що визнала сама у судовому засіданні) та жодних доказів на підтвердження її пояснень суду не подала.

Факт поховання позивачем матері підтверджується копіями фотографій (т.2, а.с.123-128), що не позбавляє права позивача ставити питання про відшкодування витрат до ОСОБА_19 ), проте відсутні докази, які підтверджують факт її проживання із спадкодавцем на момент смерті, а те що ОСОБА_10 часу від часу перебувала у дочки ОСОБА_1 , відвідувала її не свідчить про її проживання разом на момент стерті спадкодавця.

Посилання позивача не необізнаність законодавства, через що вона не зверталась до нотаріуса не заслуговує на увагу, оскільки позивач до нотаріуса заяви про прийняття спадщини не подала, і зокрема в період розгляду справи у суді такої також не подала, а посилання на те, що їй нотаріусом усно відмовлено через те, що її мама ОСОБА_10 проживала із нею без реєстрації є голослівним та не підтверджується жодними доказами та матеріалами справи.

Виготовлення позивачем ОСОБА_1 на її замовлення 23 жовтня 2019 року технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 свідчить про то факт, що після подачі 10 липня 2019 року ОСОБА_3 заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину ( технічний паспорт який він виготовив ще 17 січня 2018 року) вона вирішила через 18 років претендувати на спадщину, хоч таку не прийняла, спадщиною не опікувалася та не вступила в її оперативне управління.

Якщо спадкоємці першої черги пропустили строк прийняття спадщини за ЦК УРСР, а внук прийняв спадщину, то це є законно, адже внуки успадковують за правом представлення, а їхні батьки (діти спадкодавця) не були живими на час відкриття спадщини. Якщо ж перші спадкоємці не прийняли спадщину, а внук прийняв її, то для спадкоємців першої черги існує можливість звернутися до суду з позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини, довівши поважність причин пропуску.

Рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач суду не представила, як і не подала доказів щодо вступу та управління майном, звернувшись лише до суду через 18 років після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем за зустрічним позовом у порядку спадкування.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Беручи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд доходить висновку, що зустрічні позовні вимоги є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 528, 529, 534, 548, 549, 553, 554 ЦК УРСР, ст. 16, 328, 1216, 1217, 1223, 1258, 1268, 1270, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 141, 211, 258-259, 263-265, 315, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

Задовольнити зустрічні позовні вимоги представника Боровця Миколи Степановича в інтересах позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно.

Установити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ідентифікаційний помер НОМЕР_5 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2079 (дві тисячі сімдесят дев`ять) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.

Строк і порядок оскарження рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони та інші учасники справи

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Представник позивача (представник відповідача за зустрічним позовом): адвокат Мулявка Олег Васильович, юридична адреса: АДРЕСА_11.

Відповідач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 .

Представник відповідача (представник позивача за зустрічним позовом): адвокат Боровець Микола Степанович, юридична адреса: АДРЕСА_12.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 .

Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_18 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 .

Третя особа: Радехівська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: проспект Відродження, 3, місто Радехів, Шептицький район, Львівська область, 80200.

Головуючий суддяМагонь О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 17.11.2025.