БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/638/25
Провадження № 2/497/631/25
УХВАЛА

про відкладення судового засідання та

про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви

28.10.25 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглядаючи за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград матеріали цивільної справи за позовом адвоката Філатова Івана Леонідовича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025р. представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Ухвалою суду від 07.05.2025р. було відкрите провадження у даній справі - у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання було призначене на 24.06.2025р. та на 21.10.2025р., в режимі відеоконференції - між приміщеннями Болградського районного суду Одеської області та Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

21.07.2025р. відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , яким, не заперечуючи проти розірвання шлюбу, просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом матір`ю - з нею, позивачкою за зустрычним позовом, та стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти для утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

15.10.2025р. відповідач ОСОБА_2 звернулася з клопотання про відкладання розгляд справи на іншу дату у зв`язку необхідністю надання часу для укладання договору про надання правової допомоги з адвокатом та забезпечення можливості йому ознайомитись з матеріалами справи та підготувати правову позицію.

21.10.2025р. відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про відмову від позовних вимог (зустрічного позову) в частині стягнення аліментів.

27.10.2025р. ОСОБА_4 - представник позивача ОСОБА_1 - звернувся до суду з заявою про розгляд справи без їх участі.

Ознайомившись з поданою зустрічною позовною заявою, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнятою до розгляду разом з первісним позовом.

Так, норми ЦПК України передбачають розгляд деяких категорій справ за спрощеною процедурою, а саме: про розлучення; про поділ майна; про збільшення розміру аліментів; про стягнення пені за прострочення сплати аліментів; про індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення; про стягнення додаткових витрат на дитину; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або міститься у самій позовній заяві; суд може самостійно вирішити питання, щодо розгляду справи у спрощеному провадженні з урахуванням: ціни позову; значення справи для сторін; обраного позивачем способу захисту; категорії та складності справи; обсягу та характеру доказів у справі; кількості сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думки сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Якщо, відповідач вчасно подасть обґрунтовані заперечення проти розгляду справи у спрощеному порядку і суд знайде підстави для їх задоволення, то порядок розгляду справи може бути змінено на загальний порядок.

У спрощеному провадженні зустрічний позов подається відповідачем у строк для подання відзиву на первісний позов разом з заявою про перехід провадження зі спрощеного до загального.

Однак, у даному випадку, зустрічний позов поданий поза строком для його подання, а тому не може бути прийнятим до розгляду разом з первісним.

Крім того, суд, одночасно з вимогою про розірвання шлюбу - може вирішити лише питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком в разі відсутності спору про це; порядок же вирішення питання про визначення місця проживання дитини є спором, і в разі наявності такого спору між батьками, - суд має роз`яснити сторонам порядок його вирішення - що також зазначив у своєму висновку ВС у Постанові від 15.01.2020р. у справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19), вказавши, що "Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини (що є спором) участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини має надати суду висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним з батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов дитини та обох батьків, документи, що підтверджують право власності на житло".

Згідно з ч.2ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, якщо вони виникають з одних правовідносин або якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У даном випадку, питання обох позовів хоча й пов`язані, але вирішення одного не потягне за собою вирішення іншого - вони є окремими питаннями: одне стосується шлюбу, інше - інтересів дітей і друге - потребує значного часту для його розгляду судом та підлягає розгляду у загальному порядку на відміну від питання про розірвання шлюбу - яке розглядається судом у спрощеному провадженні.

Відповідно ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, має відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч.1 і 2 ст.193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Оскільки вищевказаний зустрічний позов не враховує усіх вимог, передбачених ЦПК України, а саме: щодо вимоги про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а саме: до позову не доданий висновок органу опіки та піклування та акт житлово-побутових умов з місця фактичного проживання дитини та батьків. Крім того, у позові відсутні посилання на спроби вирішення питання у позасудовому порядку - відсутні докази звернення сторін з відповідними заявами до органу опіки та піклування у порядку, що передбачений п.72 Постанови КМУ від 24.09.2008р. щодо "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини".

Зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст.16 ЦК України), однак позивачем не зазначено, якими саме діями відповідач не визнає, порушує, чи оспорює його, позивача та дитини, право щодо місця проживання дитини, не зазначено також - в чому саме полягає спір між позивачем і відповідачем в цій частині, та не вказано на спосіб захисту порушеного права, яке позивач просить відновити рішенням суду, оскільки з наданих письмових заяв і пояснень вбачається, що фактично спору про місця проживання між сторонами немає, і вони мають право вирішити це питання шляхом підписання відповідної нотаріально засвідченої угоди.

Відповідно до статті 160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, - визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Згідно чинного законодавства, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина (яка не досягла 14 років), спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (ст.56 ЦК України), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей, тощо. Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, позови про визначення місця проживання дитини пред`являються у порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції за зареєстрованим місцем проживання чи місцем перебування відповідача. При розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження житлово-побутових умов місця проживання дитини, батьків, інших осіб, які проживають та бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також після бесіди з батьками та дитиною, та на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, однак наявність такого висновку з актом обстеження житлово-побутових умов дитини - є обов`язковим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст.155, ч.1,ч.2,ч.4 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.ч.1 і 4 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, в разі його ухилення від виконання договору, - зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

І лише в разі, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або гідно ст.161ч.ч.1 і 2 СК України судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За статтею 9 Конвенції - дитина не має бути розлучена з батьками усупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Усі ці питання суд вирішує питання під час розгляду позову про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу, а тому підлягає поверненню, оскільки не вбачається спору про право.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_2 права пред`явити позов у загальному порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню без розгляду з роз`ясннням права подання її окремо як самостійну заяву. Крім того, оскільки у спрощеному порядку цивільного судочинства стадія ухвалення рішення настає після завершення розгляду справи по суті, який відбувається переважно в письмовій формі або за участю сторін і особливістю є відсутність судових дебатів, що відрізняє спрощене провадження від загального, тому, оскільки учасники цієї справи були сповіщені належним чином про розгляд справи і заперечень проти вимог позову щодо розірвання шлюбу не надійшло, як не надійшло заяви про перехід зі спрощеного порядку розгляду справи до загального та клопотання про надання сторонам строку для примирення, - питання про розірвання шлюбу за позовом адвоката Філатова Івана Леонідовича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає вирішенню судом у спрощеному порядку, у зв`язку з чим стадія дослідження доказів підлягає закінченню, а тому підлягає ухваленню остаточне рішення суду.

Тому, керуючись ст.ст.193,194, 223 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом матір`ю та про стягнення аліментів.

Повернути матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом матір`ю та про стягнення аліментів заявникові.

Відкласти розгляд цивільної справи за позовом адвоката Філатова Івана Леонідовича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та призначити його на 10:00 годину 28.01.2026 року у приміщені Болградського районного суду Одеської області за адресою: м.Болград, вул.25 Серпня,192, зала №10.

Повідомити сторони у справі про нові час і дату судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена сторонами до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області протягом 15-ти днів з дня складання повного тексту ухвали, але на підставі ст.261 набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя А.В. Кравцова