Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук-Степанюк З.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 25 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та відповідачем було укладено кредитний договір №15873-05/2021 відповідно до якого останній отримав кредит.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови договору не виконує, а також на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вищевказаному договору, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15900,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4000,00 грн, заборгованості за відсотками 11900,00 грн.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

23 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вимога про стягнення відсотків, які нараховані поза строком кредитування, не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази, що надані позивачем, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У пунктах 5, 6 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 25 травня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договір про надання фінансового кредиту № 15873-05/2021, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 4000,00 грн строком на 30 днів, тип процентної ставки фіксована, процентна ставка 2,5% на добу, реальна річна процентна ставка 912,5%. Кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом.

ОСОБА_1 у пункті 7 договору зазначено рахунок № НОМЕР_1 .

Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису W37240.

Згідно заявки від 23 червня 2021 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 15873-05/2021 та додаткової угоди №3 від 23 червня 2021 року, відстрочено виконання зобов`язання на термін 30 днів, тобто до 22 липня 2021 року. Додаткова угода підписана ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_2 .

З інформаційної довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» №756/10 від 11 жовтня 2024 року вбачається, що 25 травня 2021 року на номер платіжної картки НОМЕР_1 було проведена успішна транзакція на суму 4000,00 грн.

29 грудняя 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» було укладено договір факторингу №29122021, відповідно до якого останнє передало у повному обсязі, а позивач прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за договором про надання фінансового кредиту №15873-05/2021, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору.

В долучених до матеріалів справи розрахунках зазначено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором, в останнього виникла заборгованість станом на 25 травня 2025 року у розмірі 15900,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4000,00 грн, заборгованості за відсотками 11900,00 грн.

Згідно детального розрахунку за договором про надання фінансового кредиту № 15873-05/2021 заборгованість відповідача станом на 22 липня 2021 року становить за тілом кредиту 4000,00 грн, за простроченими відсотками 2900,00 грн, погашено заборгованості на суму 2640,00 грн.

Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано.

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором №15873-05/2021 в розмірі 4000,00 грн, підлягає стягненню з відповідача.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 11900,00 грн. за кредитним договором № 15873-05/2021, з ОСОБА_1 на користь позивача, суд зазначає наступне.

За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги становить 11900,00 грн. за кредитним договором № 15873-05/2021,

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 381/4163/14-ц (провадження № 61-11814св20) зазначено, що:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»;

Згідно детального розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача за простроченими відсотками за кредитним договором № 15873-05/2021 станом на 22 липня 2021 року, тобто з дня укладення договору і до дня визначеного додатковою угодою №3, становить 2900,00 грн.

Позивачем у позовній заяві не обгрунтовано відповідно до яких саме умов договору нараховано відсотки до дати відступлення прав вимоги, посилання позивача на те, що такий розмір заборгованості по сплаті процентів був переданий від первісного кредитора саме по собі не свідчить про обгрунтованість нарахування таких процентів та суперечить закону.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитів та зміну дати повернення суми кредиту до дати відступлення прав вимоги матеріали справи не містять.

Таким чином суд вважає що стягнення підлягають відсотки в межах строку кредитування, встановленого договором, з урахуванням сплати 2640 грн, яка відображена в розрахунку та сплачена відповідачем 23 червня 2021 року, в розмірі 1260,00 грн (2900-2640=1260).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в розмірі 5260,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4000,00 грн, заборгованості за відсотками 1260,00 грн

На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 1001,71 грн.

Керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30 м. Київ, ідентифікаційний код в ) 5260 (п`ять тисяч двісті шістдесят) грн 00 коп заборгованості за кредитними договорами та 1001 (одна тисяча один) грн 71 коп судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук