Справа № 308/6095/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Німець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Німець О.М. звернулася до суду із вищевказаним позов до відповідача ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внести зміни до актового запису №54, складеного 14 січня 2020 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у графі «прізвище» змінити прізвище дитини ОСОБА_3 з « ОСОБА_3 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Внести зміни до актового запису №50, складеного 20 січня 2021 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у графі «прізвище» змінити прізвище дитини ОСОБА_4 з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Стягнути з відповідача користь позивача судові витрати.

В обґрунтування заявленого позивачка посилається на те, що під час перебування сторін у шлюбі в них народилося двоє дітей. Зазначає, що шлюб між сторонами було розірвано, а також за судовим наказом з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на дітей. Зазначає, що фактично батько дітей не бере участі у вихованні дітей та ухиляється від обов`язків по їх вихованню з червня 2021 року батько дітей пішов від них і після цього ні разу до дітей не підходив, ніяк з позивачкою та дітьми не контактував, матеріально дітей не забезпечує, що видно з розрахунку заборгованості за аліментами. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, зокрема ухиляється від виховання дітей, не піклується про їх здоров`я, не цікавиться життям дітей та їх потребами, не створює належні умови для розвитку природних здібностей дітей, не поважає гідність дітей, не готує їх до самостійного життя та праці, не піклуються про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Окрім того вважає за необхідне змінити прізвище дітей.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ужгородської міської ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи ьез їх участі, просять врахувати висновок, наявний в матеріалах справи.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, зі згоди сторони позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2022 у справі №308/7698/22 зазначено, що 20.12.2019 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.12.2019 зроблено запис №973.

Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2022 у справі №308/7698/22 шлюб між сторонами розірвано.

18 лютого 2022 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/894/22 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21.01.2022 (з дня звернення до суду з відповідною заявою) і до досягнення дітьми повноліття.

За твердженням позивачки з червня 2021 року відповідач покинув родину і з того часу припинив будь-які контакти з дітьми, що знайшло своє підтвердження у:

довідці лікуючого лікаря дітей ОСОБА_7 №492/4 та №493/4, згідно з якими за дітьми доглядає тільки мама;

педагогічною характеристикою дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої закладом дошкільної освіти №26 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області від 24.04.2025, відповідно до якої на постійній основі дитиною опікується мама ОСОБА_1 , саме вона регулярно проводить та забирає дитину з садочка, спілкується з вихователями групи цікавиться вихованням навчанням та перебуванням дитини в садку ,успіхами дитини та її емоційним станом;

педагогічною характеристикою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої закладом дошкільної освіти №26 загального розвитку Ужгородської міської ради Закарпатської області від 24.04.2025, мама ОСОБА_1 регулярно бере участь у батьківських зборах, спілкується з вихователями, постійно цікавиться успіхами дитини та її емоційним станом. Завжди вчасно приводить і забирає дитину із садочка, постійно оплачує харчування та потреби дитини. Завжди відвідує святкові ранки за участі батьків.

Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 18.03.2025, яка складає суму заборгованості 198 371, 57 грн. Жодного разу сплата аліментів відповідачем не здійснювалася.

За заявою позивачки від 11.02.2023 до Закарпатської обласної прокуратури було відкрито 16.02.2023 кримінальне провадження №0000158 за ст. 164 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до довідки про результати проведення перевірки по факту звернення ОСОБА_1 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 19.03.2025 зареєстрованого в ІКС ІПНП журналі ЄО №8997 від 20.03.2025 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 07.04.2025 в ході розгляду даного матеріалу працівниками СЮП ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, опитати гр. ОСОБА_2 , по факту невиконання ним батьківських обов?язків та несплату аліментів на утримання дітей, не надалось можливим, оскільки останній по місцю проживання - відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає, що унеможливлює встановити його умисел на невиконання ним батьківських обов?язків і прийняти остаточне, єдине та правильне рішення. Водночас працівниками поліції в ході розгляду справи було здійснено виїзд по місцю проживання гр. ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , однак при неодноразовому відвідуванні даної адреси, останній був відсутній, а зі слів його матері гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел.: НОМЕР_3 , остання повідомила, що син ОСОБА_2 , близько двох років не проживає з нею за вказаною адресою. Тісних стосунків з нею не підтримує та на її телефонні дзвінки не відповідає, однак час від часу додому приїжджає. Останній раз був вдома близько 2-х місяців тому, теперішнє місце його перебування чи проживання їй не відоме. Також, остання додала, що в неї з її колишньою невісткою гр. ОСОБА_1 склались неприязні відносини, із-за того, що остання не дає бачитись з її онуками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . По факту не сплати аліментів її сином, їй нічого не відомо так як в сімейне життя свого сина вона не втручається.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надав висновок №811/17/01-12 від 17.07.2025, за яким вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей, оскільки він як батько дітей систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків, що негативно впливає на розвиток, виховання та благополуччя дітей.

Окрім цього у вказаному висновку зазначено, що на момент візиту до відповідача такого за місцем проживання не було, зі слів сусідів він був мобілізований на військову службу декілька тижнів тому.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач як батько свідомо ухиляється від виховання дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки й сина, не цікавиться їх навчанням та дозвіллям, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з дитиною.

Окрім цього відповідачем допущено заборгованість зі сплати аліментів, такі ним жодного разу не сплачувалися.

Зі слів позивачки відповідач самоусунувся від виховання та піклування за дітьми з червня 2021 року.

Суд вважає, що наявна винна поведінка відповідача по відношенню до дітей, що виразилося, як зазначалося вище, у його нехтуванні обов`язками як батьком.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача щодо дітей.

Суд зауважує, що за ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини.

Щодо вимоги про внесення змін до актового запису про народження дітей.

Частиною 4 ст. 148 СК України регламентовано, що за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків.

В розглядуваному випадку стороною позивача поряд із вимогою про позбавлення батьківських прав заявлено вимогу про зміну прізвища дітей, однак суд зауважує, що позбавлення батьківських прав автоматично не тягне за собою зміну прізвища дитини.

Зміна прізвища дитини є адміністративною процедурою, яка проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі відповідних документів, зокрема рішення суду про позбавлення батьківських прав, в порядку визначеному Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5.

Правові наслідки позбавлення батьківських прав регламентовані у ст. 166 СК України, де серед іншого у п.п. 1, 2 ч. 1 вказано, що особа, позбавлена батьківських прав 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання, 2) перестає бути законним представником дитини.

Вказане свідчить про те, що згода того з батьків, який позбавлений батьківських прав щодо дитини, на зміну прізвища дитини непотрібна, а тому спір між батьками щодо такої зміни, який може вирішуватися органом опіки та піклування, або судом (ч. 5 ст. 148 СК України), апріорі відсутній.

З огляду на вказане у задоволенні вимоги про внесення змін до актового запису дітей в частині зміни прізвища слід відмовити.

За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що позивачкою судовий збір не сплачувався, при цьому суд розглянув вимогу немайнового характеру, за розгляд якої передбачено сплату судового збору у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, такий слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 148, 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 4, 13, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позбавити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 (ода тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов