_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/364/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника заявниці Бандури Х.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси із заявою звернулася ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання її бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991.

В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що встановлення цього факту їй необхідне для імміграції та можливого отримання громадянства України. Іншого порядку встановлення цього факту не передбачено.

Ухвалою суду від 21.07.2025 справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

У поясненнях представник заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області Казбеков В.Е. у задоволенні заяви просив відмовити. Покликався на недостатність доказів та наявності спору про право між установою та заявницею.

У судовому засіданні, 04.11.2025, представниця заявниці підтримала подану заяву та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов такого висновку.

У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Судом установлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 30.11.1999 Київським РВ УМВС України в Одеській області, підтверджено особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Алаверди, Вірменська РСР.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14.10.1986 в Палаці одруження м. Єревана, зареєстровано факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 2129 від 14.10.1986. Батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 01.03.1963 у Відділі РАЦС Спандарянського району м. Єревана, зареєстровано факт народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 527 від 01.03.1963. Батьками зазначені: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Окрім цього, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 27.03.2024 Агентством РАЦС м. Єревана, підтверджено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 888/2911/2024 від 27.03.2024.

Відповідно до інформаційної довідки № 429756613 від 03.06.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для виготовлення технічного паспорту на ім`я ОСОБА_3 на вказану квартиру стало свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.1992.

Відповідно до інформації з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі № 1624с/02-14 від 05.06.2025 заявниця ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 .

Водночас, ГУ ДМС України в Одеській області відмовлено ОСОБА_1 в імміграції до України у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт проживання заявниці та/або її бабусі ОСОБА_3 на території України на час набуття державою Україна незалежності, тобто станом на 24.08.1991. Роз`яснено право звернутися до суду з метою встановлення цього факту.

Згідно з довідкою ЖБК «Вимпіл-16» від 03.03.2025 № 3/03 установлено, що ОСОБА_3 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з серпня 1990 року по грудень 2020 року.

Згідно з копією паспорта ОСОБА_3 зазначено дату реєстрації її за вказаною адресою 25.03.1992.

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 24.02.2025 № Д1-43085-ю/о у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_7 , 1940 року народження, з 1987 року та ОСОБА_3 , 1941 року народження, з 1992 року.

Допитана в судовому засіданні як свідок сусідка ОСОБА_3 ОСОБА_8 , 1948 року народження, повідомила, що будинок, в якому проживала ОСОБА_3 , був зданий в експлуатацію в 1986 році. З цього часу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживала сестра ОСОБА_3 . Приблизно в 1989 році вона тяжко захворіла і ОСОБА_3 переїхала до неї з Вірменії та з цього часу вони разом проживали за вказаною адресою. ОСОБА_3 доглядала за сестрою. Після смерті останньої успадкувала вказану квартиру. Тобто на час здобуття Україною незалежності ОСОБА_3 постійно проживала та продовжила проживати в Україні.

Також додала, що ЖБК «Вимпіл-16» фактично було створене та працювало з часу побудови будинку з 1986 року. Свідок працювала в керівниці цього МЖК. Згодом МЖК було перереєстровано за законодавством незалежної України. Відтак останнє володіло інформацією про мешканців будинку.

Аналогічні показання по суті справи дав допитаний як свідок сусід ОСОБА_3 ОСОБА_9 , 1947 року народження.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд уважає достовірними, такими що узгоджуються з іншими матеріалами справи. Відтак суд може покласти їх в основу рішення, разом з іншими доказами.

Отже, з аналізу досліджених матеріалів та показань свідків логічно прослідковується, що ОСОБА_3 приблизно в 1989 році переїхала до Української РСР з Вірменської РСР. Після чого постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом отримала громадянство України та після смерті сестри успадкувала її квартиру. Отже, станом на 24.08.1991 день проголошення незалежності України, ОСОБА_3 постійно проживала на території України.

Іншого перед судом не доведено.

Суд з розумінням ставиться до відсутності інших документів, які підтверджували б факт проживання на території України ОСОБА_3 в означений період, з огляду на значний перебіг часу.

Отже, суд уважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України станом на 24.08.1991.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

З урахуванням викладеного суд уважає, що ухвалення рішення у цій справі буде найбільш ефективним способом захисту невизнаних/оспорюваних прав ОСОБА_1 .

Незгода ГУ ДМС України в Одеській області з позицією заявниці у зв`язку з недостатністю доказів на підтвердження факту, який остання просить встановити, не свідчить про наявність спору про право між учасниками, а є висловленою позицією у справі заінтересованої особи. Суд надав оцінку зібраним доказам та дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 263-265, 293, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

2. Установити факт постійного проживання бабусі ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 30.11.1999 Київським РВ УМВС України в Одеській області) на території України (Української РСР) станом на 24.08.1991.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя К. А. Цирфа