БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/587/24
Провадження № 2/497/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: з січня 2010 року по день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 включно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 разом з ОСОБА_5 померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилась спадщина, яку фактично відповідно до залишеного матір`ю заповіту прийняла позивач, як донька померлої, оскільки постійно проживала однією сім`єю разом зі своєю матір`ю з січня 2010 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що місце реєстрації позивача та місце реєстрації її матері є різними, нею позивачем був пропущений шестимісячний строк, наданий законом для прийняття спадщини, та згодом державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенком І.П. було відмовлено їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини для позивача має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав за заповітом після смерті спадкодавця.

Крім позивача, спадкоємцем майна ОСОБА_5 є рідний син - ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом.

У постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Однак, за правилами позовного провадження розглядаються спадкові справи, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п.2.постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»).

А тому позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з вимогами про встановлення факту постійного сумісного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_5 на момент її смерті, та вважає, що встановлення цього факту може вплинути на спадкові права ОСОБА_3 - сина спадкодавця, тому позивач переконана, що дана справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження.

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 26.03.2024 року об 11:00 годині (т.1 а.с.28), про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.29).

В підготовчому засіданні 26.03.2024 року:

- позивач не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства через представника (т.1 а.с.29), що підтверджується довідкою про доставку електронного лист (т.1 а.с.29 зворотна сторінка);

- представник позивача, повідомлений належним чином (т.1 а.с.32), в підготовче засідання - прибув;

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області визнав позов в повному обсязі (т.1 а.с.33);

- відповідач ОСОБА_3 в підготовчому засіданні заявив відвід головуючому по справі судді Кодінцевій С.В. (т.1 а.с.37);

Представник позивача заперечував щодо цієї заяви, вважав її не обґрунтованою, стверджував, що інші справи, які розглядались головуючим суддею за участю ОСОБА_3 - не мають ніякого значення для розгляду даного спору.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 26.03.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Болградського районного суду Одеської області Кодінцевої С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено (т.1 а.с.38).

Протокольною ухвалою суду від 26.03.2024 року клопотання відповідача ОСОБА_3 щодо надання додаткового часу для підготовки відзиву на позовну заяву задоволено. Повторно надіслано Арцизькій нотаріальній конторі ухвалу від 11.03.2024 року та зобов`язано виконати в строк до 05.04.2024 року. Надано час відповідачу ОСОБА_3 для виготовлення відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. В підготовчому засіданні оголошено перерву до 11:00 години 10.04.2024 року (т.1 а.с.45) про що було повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.46, 47).

27.03.2024 на виконання ухвали суду нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенком І.П. наданої копію спадкової справи № 196/2012, заведеної щодо майна померлої ОСОБА_5 (т.1 а.с.50-73).

28.03.2024 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку (т.1 а.с.74).

04.04.2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (т.1 а.с.77) та того ж дня до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_3 про долучення до матеріалів справи довіреності на ім`я ОСОБА_3 на представлення його інтересів в даному удовому процесі (т.1 а.с.78-79).

09.04.2024 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву позивача ОСОБА_1 (т.1 а.с.81-101), а також ряд клопотань (т.1 а.с.102-104).

У відзиві відповідачем викладено заперечення проти позову. При цьому зазначає про те, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, відповідач ОСОБА_6 , категорично заперечує проти задоволення позову. Оскільки позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, позовні вимоги необґрунтовані та незаконні, з огляду на наступне:

По-перше, наявне в позові ствердження про те, що: « ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняла спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого ОСОБА_5 », в частині «Після його смерті відкрилась спадщина, яку фактично прийняла спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого ОСОБА_5 », є голослівним, не відповідають дійсності та повністю спростовуються наданими письмовими доказами, такими як:

- заповітом від 12.04.2007 р., згідно якого його батько ОСОБА_7 заповів все своє майно йому, відповідачу.

- витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі,

- довідкою від 29.02.2009 р. про те, що він - відповідач вступив у спадщину,

- договором купівлі-продажу від 17.03.1951 р., згідно якого його, відповідача батько купив будинок, який, як власник, оскільки в шлюб він вступив 02.06.1951 р., заповів йому - відповідачу, як і все своє майно,

- свідоцтвом про одруження від 02.06.1951 року,

-свідоцтвом від 13.02.2008 р. про право власності на нерухоме майно: будинок по АДРЕСА_2 ,

- додатковим свідоцтвом від 21.10.2008 р. про право власності на нерухоме майно: 9/10 часток майнового сертифікату на право на майновий фонд,

-додатковим свідоцтвом від 21.10.2008 р. про право власності на нерухоме майно: 9/10 часток земельної ділянки.

По-друге, наявне в позові посилання про те, що з: «акта опитування свідків з якого вбачається що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поясняють, що позивач, та його мати з січня 2010 року проживали однією сім`єю в м. Одесі» є не належним та недопустимим доказом «факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: з січня 2010 року по день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 включно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Адже так звані «свідки» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають в с. Кубей, Болградського району, а не в місті Одесі, тому очевидно, що їм не може бути відомий той факт, який просить позивач визнати встановленим на підставі одних їхніх показів, даних ними через 13-15 років після того, коли начебто факт мав місце. До того ж, свідки стверджують, що спадкодавець проживала з позивачкою в м.Одеса 5 років, в той час як сама позивачка вказує тільки «з січня 2010 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 включно».

Більше того, навіть позивачка не вказує адресу за якою начебто мав місце факт проживання однією сім`єю в м.Одесі, тому цим «свідкам» воно теж не може бути відомим.

В той же час, опитані ним відповідачем свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які проживають на одній вулиці з ним і свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , надали письмові пояснення про те, що його відповідача мати з 2002 р. проживала з ним і її поховання здійснив він відповідач.

Ці пояснення свідків об`єктивно підтверджуються письмовою довідкою №115 від 30.01.23 р. виконкому Кубейської сільської ради про те, що його, відповідача мати ОСОБА_5 постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_2 , до самої її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім того, спадкодавець до самої смерті отримувала пенсію за місцем проживання і реєстрації.

Окремо, вважає за необхідне зазначити, ще й те, що позивачка не могла у вказаний нею період постійно проживати з їх мамою однією сім`єю в м. Одесі, так як позивачка в цей та інші періоди, працювала за кордоном, а мама також часто виїжджала до родичів в Республіці Молдова.

А для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньої (т.1 а.с.81-101).

Одночасно з поданим відзивом відповідачем були подані клопотання про виклик свідків (т.1 а.с.102), про витребування доказів (т.1 а.с.103), про визнання явки позивача обов`язковою (т.1 а.с.104).

В підготовчому засідання 10.04.2024 року:

- позивач не прибула, причини неявки не повідомила. На адресу суду 28.03.2024 року надіслала заяву, якою підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні, та просила розгляд справи провести у її відсутність, а у разі потреби в режимі відеоконференції, оскільки перебуває за межами України (т.1 а.с.74);

- представник позивача підтримав вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що ним не було отримано відзиву, та йому необхідний час для ознайомлення та подання відповіді на відзив;

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - не прибув, однак раніше надіслав відзив про визнання позовних вимог (т.1 а.с.33);

- відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, наполягав на поданих клопотанням та підтвердив, що відзив позивачу був надісланий засобами поштового зв`язку лише 09.04.2024, що підтверджується квитанціями (т.1 а.с.105-106);

- представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_3 підтримала свого довірителя.

Ухвалою суду від 10.04.2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про надання часу для ознайомлення з відзивом та клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів (т.1 а.с.118-119): в зв`язку з чим:

- зобов`язав надати на адресу суду в строк до 19.04.2024 року наступні документи:

1) Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (поштова адреса: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601, ел. адреса: ) відомості про перетин кордону: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 14 жовтня 2004 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , в період з грудня 2008 року по 10 грудня 2011 року;

2) Сервісний центр Пенсійного фонду України №6 за адресою: просп. Соборний, 149, Болград, Одеська область, 68702, Телефон: (048) 464-32- 75, , дані про те, де в період з грудня 2008 р. по 10 грудня 2011 р. отримувала пенсію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Цією є ухвалою задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів. В підготовчому засіданні проголошено перерву до 11:00 години 23.04.2024 року (т.1 а.с.118-119) про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.121, 122).

11.04.2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (т.1 а.с.124), яка була задоволена судом.

12.04.2024 року на електронну пошту суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на відзив відповідача ОСОБА_3 (т.1 а.с.125-126, 128), яким вказує на те, що доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються об`єктивними доказами з огляду на наступне:

- перший довід відповідача ніякого відношення до предмету спору не має, так як він стосується кола спадкоємців після смерті чоловіка спадкодавця - батька сторін;

- свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами відповідача, та з якими спадкодавець ОСОБА_17 проживала по сусідству до від`їзду в м. Одеса, у встановленому законом порядку об`єктивно пояснили, що їм було відомо, а саме пояснили про те, що ОСОБА_5 до своєї смерті проживала в м.Одеса разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 .. Вони (свідки) дійсно проживають в с.Кубей Болградського району Одеська область і дали пояснення про те, що їм було відомо. Точної адреси проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в м. Одеса їм не було відомо, тому вони в акті опитування і не вказали її;

- опитані відповідачем свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 надали відповідачу письмові пояснення про те, що ОСОБА_5 з 2002 року проживала з відповідачем і її поховання здійснив він, відповідач ОСОБА_3 . Цей факт ніхто не оспорює, оскільки дійсно ОСОБА_5 з 2002 року проживала в с.Кубей разом зі своїм чоловіком в будинку АДРЕСА_2 , але після смерті свого чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у 2008 році вона переїхала на постійне проживання до своєї дочки ОСОБА_1 в м.Одеса. Опитані відповідачем свідки в своїх поясненнях не вказують до якого часу ОСОБА_5 проживала в с.Кубей та де саме і з ким вона проживала на момент своєї смерті.

Звертає увагу суду на те, що свідок ОСОБА_10 працює у підпорядкуванні відповідача ОСОБА_3 , та є матір`ю хрещеного батька його онуки, у зв`язку з чим її покази можуть бути не об`єктивними.

- доводи відповідача про те, що факт постійного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , також підтверджується довідкою № 115 від 30.01.2023 року, виданою Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області, суперечать фактичним обставинам, оскільки факти, викладені у названій довідці не відповідають дійсності. ОСОБА_5 була зареєстрована за вказаною адресою, але не проживала за місцем своєї реєстрації фактично з 2008 року.

Для уточнення цього факту просив витребувати з Кубейської сільської ради пояснення: у зв`язку з чим в довідці зазначено, що ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2 до самої її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (такі пояснення були судом отримані в подальшому);

-доводи відповідача про те, що факт постійного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , також підтверджується тим, що спадкодавець ОСОБА_5 до самої смерті отримувала пенсію в с.Кубей Болградського району Одеської області також неспроможні, оскільки для отримання пенсії за місцем своєї реєстрації не обов`язково постійно проживати в місці своєї реєстрації;

- неспроможними є і доводи відповідача про те, що позивач не могла у вказаний нею період постійно проживати з мамою однією сім`єю в м. Одесі, так як вона в цей та інші періоди працювала за кордоном, а мама (спадкодавець) часто виїжджала до родичів в Молдову, оскільки ОСОБА_1 дійсно періодично працювала за кордоном, куди вона їздила на роботу на певний нетривалий період і поверталась до дому на своє постійне місце проживання в м. Одеса.

ОСОБА_17 з січня 2010 року до моменту своєї смерті постійно проживала в м.Одеса разом зі своєю дочкою та онуками. Іноді вона їздила в гості до родичів в Молдову, так як сумувала за ними.

Той факт, що ОСОБА_5 постійно проживала з січня 2010 року по день своєї смерті в м. Одеса підтверджується:

- актом опитування свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- копією свідоцтва про смерть ОСОБА_17 , з якої вбачається, що місцем смерті ОСОБА_5 є місто Одеса.

- цей факт як стверджував представник позивача можуть підтвердити в судовому засіданні рідні дочки померлої ОСОБА_17 - ОСОБА_15 та ОСОБА_19 .

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_5 вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . З нею в названому будинку був також зареєстрований рідний син померлої - ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_3 та онучка померлої - ОСОБА_20 . Але, спадкодавець ОСОБА_5 (мати сторін по справі), хоча і була зареєстрована за вище вказаною адресою, але з січня 2010 року в цьому будинку не проживала: вона лише була зареєстрована за вказаною адресою, а фактично проживала зі своєю дочкою (позивачем) та онуками в АДРЕСА_1 ) (т.1 а.с.125-126).

Представником позивача подано клопотання про виклик і допит двох свідків в судовому засіданні (т.1 а.с.127).

18.04.2024 року судом отримано відповідь:

- Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про відсутність в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років ,а тому не можливо надати витребувану судом інформацію (т.1 а.с.129);

- Управління обслуговування громадян Головного УПФ України в Одеській області про те, що ОСОБА_5 , 07.01.1921 року не перебувала на обліку в ГУПФ та ніякий вид пенсії не отримувала (т.1 а.с.130-131).

23.04.2024 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.132). У цій заяві відповідач зазначає, що позивач вимагає вирішувати справу про події, що мали місце у далекому минулому, більше 13 років тому, спираючись на докази - пояснення свідків, які вже, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача

Посилається на те, що надана позивачем копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 10 грудня 2011 року та стверджує, що приймала участь в похоронах. Про те, як слідує з наданого позивачем роз`яснення нотаріуса від 02.03.23 р. за № 86/02-14, позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини тільки 01.03.22 р. і йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском, встановленого ст. 1270 п. 1 ЦКУ шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто, а ні на день смерті спадкодавця, а ні на день звернення позивача до нотаріуса - у позивача були відсутні належні документальні докази і покази свідків, які могли, б підтвердити факт його постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини. Окрім того, в матеріалах спадкової справи з 2012 року є його, відповідача заява про прийняття спадщини після смерті матері та заяви других спадкоємців ОСОБА_15 і ОСОБА_19 про те, що вони не мають претензій проти того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім`я відповідача.

Таким чином, знаючи про відсутність доказів постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини, позивач, без поважних причин, пропустила не тільки, встановлений ст.1270 п. 1 ЦКУ шестимісячний строк, але більш ніж в три рази, встановлений статтею 257 ЦК України строк загальної позовної давності тривалістю у три роки, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі викладеного просить суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові (т.1 а.с.132).

В підготовчому засідання 23.04.2024 року:

- позивач не прибула, раніше на адресу суду 28.03.2024 року надсилала заяву, якою підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні, та просила розгляд справи провести у її відсутність, а у разі потреби в режимі відеоконференції, оскільки перебуває за межами України (т.1 а.с.74);

- представник позивача підтримав вимоги, наполягав на їх задоволенні. Пояснив, що ним суду надано усі докази, та можливо закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду;

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - не прибув, однак раніше надіслав відзив про визнання позовних вимог (а.с.33);

- відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували щодо закриття підготовчого засідання, оскільки можуть виникнути обставини з приводу яких вони не володіють інформацією. Інших причин назвати не могли, та жодних клопотань та заяв не подавали.

Ухвалою суду від 23.04.2025 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.05.2024 року об 11:00 годині в приміщенні Болградського районного суду Одеської області.

Визнано обов`язковою участь позивача ОСОБА_1 в судовому засідання на призначений час.

Надана можливість позивачу ОСОБА_1 приймати участь в судовому засіданні по даній цивільній справі в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням електронної пошти. Задоволені клопотання як позивача так і відповідача про допит свідків (т.1 а.с.136-138).

В судовому засіданні 10.05.2024 року

- позивач в режимі відеозв`язку надала пояснення з приводу своєї заяви. Так після смерті батька в 2007 їх мати була вимушена піти з дому. ЇЇ сестра ОСОБА_21 забрала матір до себе, конфлікт почався з відповідачем ОСОБА_3 та мамою. Через рік її, позивача викликали сестри, вона приїхала з сином в ОСОБА_22 і вони за забрали маму до себе в м Одеса. Відповідач підробив заповіт батька і у неї, позивача є для цього достатньо доказів. Мати теж хотіла подати позов проти відповідача ОСОБА_3 .. Після чого мати написала заповіт саме на її, позивача ім`я. Те, що вона зараз подала позов до суду це остання воля матері. Мама проживала з нею та її дітьми в м. Одеса. Вони змінювали квартиру, щоб її матері було зручніше, тому, що було потрібно більше простору. Вона, позивач не заперечує той факт, що вона виїжджала за кордон, але в село вони дуже часто приїжджали. Вони намагались їздити в село коли брата ОСОБА_3 там не було, бо вони не хотіли з ним бачитись. Більше часу вона, позивач знаходилась в Україні, до останнього часу вона були разом з мамою, що можуть підтвердити її сестри. Коли вона дізналась, що мамі стало зле, вона приїхала до України через 3 дні Всі похоронні витрати вона взяла на себе, мама померла у віці 84 роки. Їх мати мала проблеми зі здоров`ям, однак операцію робити відмовлялась через свій вік.

Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

- представник позивача підтримав доводи і пояснення позивача. Наполягав на їх задоволенні.

- відповідач та його представник наполягали на застосування строків позовної давності. Окрім цього категорично заперечували доводи позивача. Наполягали на тому, що позивач повідомляє суду не правду, оскільки їх мати постійно їздила по всім родичам, жила в різних місцях, навіть у Молдові. У позивача в Одесі те ж була, де гляділа дітей сестри поки та працювала за кордоном.

Відповідач наполягав на тому, що їх мати була зареєстрована в с. Кубей, де проживала до своєї смерті, де отримувала пенсію, а до сестри в Одесу їздила в гості. Померла мама в лікарні в м. Одеса, а поховали її в с. Кубей Болградського району Одеської області.

Представник відповідача підтримала заперечення відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 10.05.2024 було проголошено перерву в розгляді справи до 11:00 години 23.05.204 т.1 (а.с.162) про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.163-164).

22.05.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Кірчева І.І., який просив відкласти наступне судове засідання по справі та надати йому можливість ознайомитись з матеріалами справи (т.1 а.с.166-168).

23.05.2024 року надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про відкладення судового розгляду (т.1 а.с.169).

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2025 року клопотання сторін задоволено, в судовому засіданні проголошено перерву до 11:00 години 06.06.2024, надано представнику відповідача ОСОБА_3 адвокату Кірчеву І.І. можливість ознайомитися з матеріалами цієї судової справи (т.1 а.с.172), про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.173-175).

03.06.2024 на електронну пошту суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кірчева І.І. надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку з довготривалим відрядженням відповідача ОСОБА_3 та його представника Руссєвої П.В. до Республіка Болгарія (т.1 а.с.176-179).

Ухвалою суду від 06.06.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кірчева Ігоря Івановича - задоволено частково. Зупинено провадження у справі до припинення перебування у довгостроковому службовому відряджені відповідача по справі ОСОБА_3 , а саме до 15.09.2024 року включно (т.1 а.с.181-182), та повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.183-184).

09.10.2025 до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про відновлення провадження по справі (т.1 а.с.185).

Ухвалою суду від 09.10.2025 року відновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 12.11.2024 року о 09:00 годині (т.1 а.с.186), про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.187-189).

В судове засідання 12.11.2024 року:

- позивач та її представник не прибули,

- відповідач також не прибув попередньо надавши до суду заяву про відрядження його Республіки Болгарія, без підтверджуючих на те документів (т.1 а.с.190, 197-198).

Протокольною ухвалою суду від 12.11.2024 в судовому засіданні було продовжено перерву до 10:00 години 03.12.2024 (т.1 а.с.193), та повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.194-196).

В судовому засіданні 03.12.2024 за участю представника позивача, відповідача та його представника здійснено допит свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_15 .

Протокольною ухвалою суду від 03.12.2024 в судовому засіданні проголошено перерву до 10:00 години 08.01.2025 року (т.2 а.с.208) та повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.209-211).

23.12.2024 до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.212), якими відповідач звернув увагу на те, що в судовому засіданні були допитані свідки ( ОСОБА_15 , ОСОБА_19 ), які надали дуже суперечливі пояснення, які він вважає, повинні розглядатись судом дуже критично, адже вони є слідством конфліктних відносин в їх сім`ї.

Так, свідок ОСОБА_15 , є його рідною сестрою, вона була допитана на боці позивача, і це вже надає підстави для того, щоб робити висновок на користь кого вона описувати факти. Вона пояснила, що їх мати проживала у позивача з 2010 року і до смерті, тобто біля року. Але, свідок визнає те, що вони не казали йому, що у матері стався інсульт. Також, звісно, вони не сказали про те, що мати склала заповіт на користь позивача ОСОБА_1 . Ще свідок ОСОБА_15 пояснила, що їх мати періодично гостювала у всіх сестер у різні періоди, але це не говорить про її постійне проживання у них.

Свідок ОСОБА_19 , теж була допитана за заявою саме позивачки. Вона взагалі плуталась в поясненнях і не могла точно визначитись не тільки в датах, а і в роках. Вона теж підтвердила, що мати проживала якийсь час і у неї. Але вона також не могла точно визначитись з періодом, який проживала мати у неї і навіть не могла точно згадати рік смерті батька, хоча ця дата має велике значення ще з тих причин, що до смерті батька вони, батьки, проживали постійно разом. Свідок частково підтвердила його пояснення стосовно того, що їх мати не могла рік до смерті постійно і фактично проживати з позивачкою, оскільки позивачки не було навіть на території України у цей час. Позивачка знаходилась на заробітках у Греції, цей факт визнають всі свідки. Він, відповідач вважає цей факт має суттєве значення для винесення законного і обґрунтованого рішення

Також всі свідки підтверджують, що обох батьків було поховано в с. Кубей, і хоронив їх саме він, відповідач. Те, що він не міг надати допомогу матері, коли вона хворіла, обумовлено тільки тим, що сестри навмисне не сказали йому про те, що у матері був інсульт, і що вона лежала в лікарні.

Згідно із статтею 71 ЦПК України фізична особа не має права відмовитися давати показання, крім показань щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім`ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім`ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов`язана повідомити причини відмови.

Отже, його відповідача рідні сестри могли відмовитись від надання показань у якості свідків, однак не зробили цього і намагались у своїх поясненнях повністю підтримати твердження позивачки і її позиції. Тому, вважає, їх показання не можуть бути розглянуті судом як правдиві і не можуть служити доказами у фактах, викладених у позовній заяві.

08.01.2025 року судове засідання не відбулося, справу знято з розгляду в зв`язку з відпусткою головуючого судді (т.1 а.с.216).

Ухвалою суду від 10.01.2025 року призначено судове засідання на 24.02.2025 після зняття справи з розгляду (т.1 а.с.219) , про що були повідомлені сторони по справі (т.1 а.с.220-222).

В судове засідання 24.02.2025 року сторони не прибули, представник позивача надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з форс мажорними обставинами, по дорозі до суду зламалося авто (т.1 а.с.223). Інші сторони заяв та клопотань не подавали.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2025 було проголошено перерву у справі до 11:00 години 25.03.2025 року (т.1 а.с.226). про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.227-229).

19.03.2025 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення судового засідання на дату в межах періоду з 10.04.2025 до 20.04.2025 так як остання має намір прибути в Україну та прийняти участь особисто в судовому засіданні (т.1 а.с.230).

Протокольною ухвалою суду від 25.03.2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 - задоволено. В судовому засіданні проголошено перерву до 10:00 години 11.04.2025 року. Зобов`язано відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_3 забезпечити участь свідків зі сторони відповідача в наступне судове засідання (т.1 а.с.233), про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.234-235).

В судовому засіданні 11.04.2025 року за участю позивача ОСОБА_1 , яка надала додаткові пояснення з підстав поданого нею позову, представника позивача, відповідача та його представника здійснено допит свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .

Вданому судовому засіданні сторонам надано можливість поставити один одному питання та почути на них відповіді.

Протокольною ухвалою суду від 11.04.2025 року в розгляді даної справи проголошено перерву до 13:00 години 14.05.2025 року. Зобов`язати відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_3 забезпечити участь свідків зі сторони відповідача в наступне судове засідання (т.1 а.с.246) та повідомлено сторін про наступне судове засідання (т.1 а.с.247-250)

В судове засідання 14.05.2025 року сторони не прибули.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Цоєва В.В. (яка уклала договір з відповідачем лише 12.05.2025 року) подала заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з відрядженням відповідача ОСОБА_3 до Республіки Болгарія. Просив проводити судові засідання виключно за його участю (т.2 а.с.1-4).

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2025 року клопотання відповідача по справі ОСОБА_3 - задоволено. В розгляді даної справи проголошено перерву до 13:00 години 17.06.2025 року. Зобов`язано відповідача ОСОБА_3 та його представників забезпечити участь свідків зі сторони відповідача в наступне судове засідання. Зобов`язано представника відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, прибути в судове засідання для надання особистих пояснень по заявленим позивачем вимогам (т.2 а.с.6), про що повідомлено сторін по справі (т.2 а.с.7-9).

В судове засідання 17.06.2025 року:

-позивач не прибула;

-представник позивача не прибув, надіслав заяву про перенесення судового розгляду на іншу дату в зв`язку з погіршенням стану здоров`я (т.2 а.с.10);

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського районного суду Одеської області Бальжик Т.У. прибула (т.2 а.с.13-14;

-відповідач ОСОБА_3 не прибув;

- представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Цоєва В.В. подала заяву про відмову від допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Наполягала на виклику для допиту свідка ОСОБА_16 . Розгляд справи просила відкласти в зв`язку з перебуванням відповідача ОСОБА_3 у відрядженні (т.2 а.с.11).

Протокольною ухвалою суду від 17.06.2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Цоєвої Вікторії Вікторівни та представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. В розгляді даної справи проголошено перерву до 09:00 години 16.07.2025 року. Зобов`язано відповідача ОСОБА_3 та його представників забезпечити участь свідків зі сторони відповідача в наступне судове засідання. Попереджено відповідача ОСОБА_3 , що у разі його неявки та його представників в судове засідання 16.07.2025 року, суд вправі завершити розгляд справи у його відсутність і відсутність його представників. Зобов`язано представника відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, прибути в судове засідання для надання особистих пояснень по заявленим позивачем вимогам. Вжито заходів для належного сповіщення сторін по справі шляхом надіслання протокольної ухвали та судової повістки на наявні в справі електронні адреси сторін по справі (т.2 а.с.18, 19-21.

В судове засідання 16.07.2025 року:

-позивач не прибула;

-представник позивача був присутній;

-представник відповідача Кубейської сільської ради Одеської області не прибув;

-відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_3 не прибули;

-представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Цоєва В.В. була присутня.

За участю присутніх представників було допитано свідка ОСОБА_16 (т.2 а.с.23-24).

Протокольною ухвалою суду від 16.07.2025 року в розгляді даної справи проголошено перерву в до 15:00 години 24.09.2025 року. Зобов`язано відповідача ОСОБА_3 та його трьох представників забезпечити участь свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні для її допиту. Попереджено відповідача ОСОБА_3 про зловживання процесуальними правами визначеними ЦПК України щодо умисного та безпідставного затягування розгляду справи. Вкотре суд попередив відповідача ОСОБА_3 , що у разі його чергової неявки в судове засідання, суд вправі закінчити розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_3 . Зобов`язано представника відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, прибути в судове засідання для надання особистих пояснень по заявленим позивачем вимогам. Вжито заходів для належного сповіщення сторін по справі шляхом надіслання протокольної ухвали та судової повістки на наявні в справі електронні адреси сторін по справі (т.2 а.с.28, 29-32).

В судове засідання 24.09.2025 року:

- позивач ОСОБА_1 прибула, підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні. Стверджувала, що бажає виконати останню волю матері, а для цього необхідно встановити юридичний факт, що її мати ОСОБА_3 останні 1.5 роки до смерті проживала з нею, позивачем в м.Одеса де і померла. Встановлення цього факту необхідно для прийняття спадщини. При цьому вона позивач не претендує на частку в домоволодінні, а має намір успадкувати лише земельну ділянку, належну матері розміром 1 га;

- представник позивача ОСОБА_2 підтримав позицію позивача,

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського районного суду Одеської області не прибув. За підписом секретаря М.Рабаджи надіслано письмові пояснення по суті позову та виданих довідок (т.2 а.с.33-40);

- відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_3 не прибули;

-представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Цоєва В.В. подала заяву про відкладення судового розгляду в зв`язку з неможливістю забезпечити прибуття свідка ОСОБА_11 (т.2 а.с.41)

Протокольною ухвалою суду від 24.09.2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Цоєвої Вікторії Вікторівни - задоволено. Проголошено перерву в судовому засіданні до 15:00 години 28.10.2025 року. Підготовлено судову повістку на ім`я свідка ОСОБА_11 та зобов`язано представника відповідача вручити свідку судову повістку, надати суду докази її вручення свідку, з метою подальшого реагування судом на неявку свідка згідно вимог ЦПК України та застосування заходу впливу. Суд попередив відповідача по справі ОСОБА_3 , який має в даній справі 3-х представників, що у разі його наступної неявки в судове засідання без поважних причин, суд вправі завершити розгляд справи у його відсутності за участю будь-кого з його представників. Зобов`язати представника відповідача Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, прибути в судове засідання для надання особистих пояснень по заявленим позивачем вимогам. Вжито заходів для належного сповіщення сторін по справі шляхом надіслання протокольної ухвали та судової повістки на наявні в справі електронні адреси сторін по справі. З урахуванням наданих в даному судовому засіданні пояснень позивачем ОСОБА_1 , суд запропонував сторонам розглянути питання можливості врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди. (т.2 а.с.44-48).

В судовому засіданні 28.10.2025 року:

-позивач не прибула;

-представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, вважав за можливе закінчити розгляд справи;

- представник відповідача Кубейської сільської ради Болградського районного суду Одеської області не прибув. Повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази: довідка про доставку електронного листа (т.2 а.с.46);

- відповідач ОСОБА_3 відмовився від виклику і допиту свідка ОСОБА_11 .. ОСОБА_23 заперечував доводи позивача, стверджував про недоведеність позовних вимог і їх безпідставність. Пояснював, що їх з позивачем мати ОСОБА_5 постійно їздила по гостях, та у сестри була також, вони гляділа її дітей. Вимагав особистої участі позивача ОСОБА_24 , та, що саме з нею від буде домовлятися про мирову угоду. Вважав не можливим закінчувати розгляд справи, оскільки відповідачем на забезпечено участь свідків з м.Одеса, які могли б підтвердити, що їх покійна мати проживала в м. Одеса.

- представник ОСОБА_3 ОСОБА_3 покладалася на розсуду суду;

- представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Цоєва В.В. просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.5-8).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане повторно від 10.06.1997 року відділом громадянського стану Болградського району Одеської області, актовий запис № 139 від 10.06.1997 (а.с.14), заявник ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_26 (а.с.14).

Позивач 24.04.1982 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_27 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 24.04.1982 року, виданим відділом РАГС Вулканештського районного виконавчого комітету, актовий запис №56. Прізвище дружини після шлюбу « ОСОБА_28 » (а.с.15).

Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно від 03.09.2007 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.9).

Згідно довідки по відділу реєстрації актів громадського стану виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області № 241/02-52 від 20.12.2008 року вбачається, що згідно актового запису № 30 від 02.06.1951 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_29 . Прізвище подружжя після шлюбу ОСОБА_30 (а) (а.с.13).

Виконавчим комітетом Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області видано довідку №11 від 10.01.2024 року (а.с.20), згідно якої слідує, що:

Домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 14.04.1991 року за типом відносилось до колгоспного двору. В його склад входили:

батько - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8

дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6

онук - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

На момент смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , мешкали наступні члени сім`ї:

дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка та онука.

На момент смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкали наступні члени сім`ї?

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ;

ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.20).

Мати позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданого першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції Місце смерті: м.Одеса, Малиновський район (а.с.10).

За життя спадкодавець ОСОБА_5 залишила заповіт на ім`я своєї доньки - позивача по справі ОСОБА_1 , який був посвідчений державним нотаріусом Станєвою В.Б., зареєстрований в реєстрі за № 3932 від 03.09.2007 року (а.с.11-12).

Мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з нею за цією адресою був також зареєстрований рідний син померлої - ОСОБА_3 , його дружина - ОСОБА_3 та онучка померлої - ОСОБА_20 , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.01.2024 року за №11 (а.с.20).

Згідно довідки № 115 від 30.01.2023 року виданої секретарем Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.92).

На день смерті ОСОБА_5 вона мала право на земельну частку пай розміром 1.63 в умовних кадастрових га, розташована на території Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.16), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 035447 та 1/3 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з попередньої довідки (а.с.20).

Позивач стверджує, що з січня 2010 року проживали однією сім`єю в м. Одесі зі своєю матір`ю ОСОБА_5 . У них з матір`ю був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, допомагали одна одній, підтримували одна одну. Заявник завжди турбувалася про матір, здійснювала за нею догляд, забезпечувала її продуктами харчування, медикаментами, слідкувала, щоб вона своєчасно приймала ліки. Після смерті матері позивач організувала похорони матері в с. Кубей Болградського району Одеської області, справляла поминки.

При зверненні позивача ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. з заявою прийняття спадщини від 01.03.2022 року за №228, останній було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на момент її смерті та пропущеним строком у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що підтверджується роз`ясненнями №86/02-14 від 02.03.2023 року (а.с.22).

За повідомлення приватного нотаріуса Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. по спадковій справі № 196/2012, заведеній після смерті ОСОБА_5 , свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.23).

Згідно спадкової справи отриманої на запит суду від 27.03.2025 заведеною Болградською державною нотаріальною конторою № 196/2012 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с.50-101) вбачається наступне:

-30.05.2012 з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , 1953 року народження (а.с.51), в якій зазначено, що на його ім`я спадкодавець ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області за № 47 від 12.04.2007 року (а.с.57);

- 19.06.2012 з заявою звернулась донька спадкодавця ОСОБА_19 , 1962 року народження, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь свого брата ОСОБА_3 (а.с.65);

- того ж дня 19.06.2012 з заявою звернулась інша донька спадкодавця ОСОБА_15 , 1955 року народження, яка також відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері на користь свого брата ОСОБА_3 (а.с.67);

- 01.03.2022 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю її син ОСОБА_2 (а.с.69), з якої вбачається, що відповідно до заповіту від 03.09.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Станєвою В.Б., який зареєстрований в реєстрі за №3932, все майно належне померлій ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 , де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось (а.с.71).

На обґрунтування своїх вимог позивач надала Акт опитування свідків від 07.02.2024 року складеного комісією працівників апарату виконкому Кубейської сільської ради ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , якими були допитані свідки: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (а.с.21), які підтвердили, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , переїхала проживати в м. Одеса до своєї доньки ОСОБА_1 . У доньки ОСОБА_5 прожила близько 5 років. Вже в м. Одесі трапився інсульт і ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Також вони підтверджують, що на момент смерті ОСОБА_5 з нею разом проживала в м. Одеса її донька ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_1 привезла її в село Кубей Болградського району і поховала в селі. ОСОБА_1 зі своїм сином доглядають могилу матері, справляють за місцевими звичаями поминки (а.с.21).

Інших письмових доказів стороною позивача на обґрунтування позовних вимог не надано.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що: "суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право".

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 зроблено висновок, що: "юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що: "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів".

Згідно з п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що: "справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження".

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 362/642/22 зроблено наступний висновок: «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судами».

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження N 61- 44149св18).

Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відтак предметом доказування у даній справі є саме постійне проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Жодних письмових доказів на підтвердження постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 з позивачем, тобто донькою ОСОБА_1 на час відкриття спадщини, стороною позивача не надано.

Так, позивач стверджує, що з січня 2010 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати проживала з нею в м.Одеса, втім жодної довідки з будь-яких організацій (квартирної-експлуатаційної, ОССББ, ЖЕК, тощо) не надано. Жодних медичних документів: відвідування лікарі в м.Одеса за місцем проживання, виклику швидкої за місцем проживання не надано, хоча позивач вказувала на те, що мати мала проблеми зі здоров`ям.

Суду навіть не надано довідки, за якою адресою проживала сама позивач в м.Одеса в період з січня 2010 року по 10.12.2011 року.

Надаючи пояснення суду, позивач підтвердила той факт, що вона тривалий час працювала і наразі продовжує працювати за межами України, в тому числі в той період, коли її мама проживала в м.Одеса з її дітьми. Однак, доказів того, скільки часу позивач фактично знаходилася в м.Одеса з матір`ю, а скільки за кордоном, суду не надано, хоча це має важливе значення.

Як на доказ того, що мати ОСОБА_5 проживала з позивачем в м.Одеса, позивач посилається на Акт опитування свідків від 07.02.2024 року: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (а.с.21), складений комісією Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області 07.02.2024 року: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_35 .

З вказаного акту вбачається: « … свідки підтвердили, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , переїхала проживати в м. Одеса до своєї доньки ОСОБА_1 …».

Разом з цим сама позивач стверджує, що мама проживала з нею в м.Одеса з січня 2010 року.

Зазначене вже вказує на неправдивість показів вказаних свідків. Клопотання про допит вказаних свідків в судовому засіданні, стороною позивача заявлено не було, що позбавило можливості суд, привести свідків до присяги, попередити про кримінальну відповідальність, усунути розбіжності, поставити питання та з`ясувати у свідків інформацію про обставини, які вони повідомляють.

А відтак, вказаний Акт опитування свідків не може бути прийнятий судом як належний і допустимий доказ.

Окрім цього, в матеріалах спадкової справи №196/2012, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с.50-101) наявна довідка Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області за №590, яка датована 24.02.2012 року, в які значиться, що померла ОСОБА_26 , постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_5 (а.с.59).

В довідці № 115 від 30.01.2023 року за підписом секретаря Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області М.Арабаджи, також зазначено, що ОСОБА_5 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.92).

Суд констатує, що позивач та її представник були ознайомлені зі змістом цих довідки, однак під час судових засідань не наполягали на допиті осіб, які склали і підписали ці, довідку, а отже суд приходить до висновку, що сторона позивача згодна з інформацією зазначеною в ній.

16.07.2025 року судом отримано письмові пояснення Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області за підписом секретаря - (т.в.о.) голови Кубейської сільської ради Рабаджи М. в яких надаються пояснення щодо виданих Кубейською сільською радою довідок в рамках зазначеного спору (т.2 а.с.33-34):

1.Щодо вказівки у довідці на те, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 14.04.1991 року відносилось до типу колгоспного.

Інформація щодо статусу домоволодіння була внесена до довідки на підставі архівних матеріалів, а саме: погосподарської книги за 1991-1995 роки № 11 та особистого рахунку № НОМЕР_7 , що зберігаються в архіві Кубейської сільської ради.

Згідно з наявними записами, станом на 01.01.1991 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було віднесено до так званої суспільної групи господарств, облікованих як «колгоспний двір». Цей обліковий статус підтверджується позначкою «колх» у графі «суспільна група господарств» у вищезгаданих документах (т.2 а.с.35-38).

Поняття «колгоспний двір» у той період означало сімейно-трудове об`єднання, члени якого спільно мешкали, вели господарство та були пов`язані з колгоспом не лише трудовою, а й побутовою діяльністю. Зазначене поняття мало виключно обліково-статистичне значення і не є підтвердженням наявності чи відсутності речових прав або правового режиму майна.

При підготовці довідки сільська рада керувалася виключно наявними архівними обліковими даними. Інших документів щодо походження, придбання чи правового статусу вказаного домоволодіння у наявності сільської ради немає.

2.Щодо довідки про реєстрацію ОСОБА_5 та результатів опитування свідків від 07.02.2024 року.

Довідка, видана у січні 2023 року виконавчим комітетом Кубейської сільської ради, підтверджує факт реєстрації громадянки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості підтверджуються записами в реєстраційних книгах, що зберігаються у сільській раді.

Зазначена довідка була видана на підставі звернення спадкоємця ОСОБА_3 з метою оформлення спадкових документів. Дані про постійне проживання та реєстрацію ОСОБА_5 за вказаною адресою були підтверджені реєстраційною документацією та узгоджувалися зі словами заявника.

При оформленні довідки посадова особа (секретар, керуючий справами) керувалася лише офіційною обліковою інформацією. У разі, якщо усні пояснення заявника відповідають даним з погосподарської книги, така довідка видається без проведення додаткових перевірок фактичного проживання, оскільки закон не покладає на сільську раду обов`язку здійснювати перевірку проживання осіб у минулому.

Секретар сільської ради не зобов`язаний і не має можливості достовірно знати, хто саме, коли і де фактично проживав або переїжджав - як у межах села Кубей, так і за його межами якщо це не було офіційно зафіксовано у відповідній реєстраційній документації.

З метою належної підготовки документів для звернення до суду за заявою ОСОБА_1 07 лютого 2024 року комісією у складі працівників виконавчого комітету було проведено опитування сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мешкають поруч із зазначеним домоволодінням. У присутності посадових осіб свідки підтвердили, що ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка, ОСОБА_7 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), переїхала до міста Одеса, де проживала разом із донькою - ОСОБА_1 до самої смерті.

3.Щодо правомірності дій Кубейської сільської ради

Кубейська сільська рада діяла в межах наданих повноважень, на підставі достовірних документальних джерел, що зберігаються в її архіві, та з дотриманням чинного законодавства. Видання відповідних довідок ґрунтувалося на офіційних записах реєстраційних книг, а також на підставі звернень громадян. Обов`язок проводити додаткові перевірки у таких випадках законодавством не встановлено (т.2 а.с.33-39.

Свідки сторони позивача ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , які є рідними сестрами як позивача, так і відповідача суду пояснили, а саме:

ОСОБА_19 , що їх покійна мати ОСОБА_5 проживала три роки з 2005 по 2008 рік у неї в АДРЕСА_2 . Потім в 2008 році переїхала до сестри ОСОБА_1 в м.Одеса, де і померла, будучи в комі в лікарні. Племінники привезли покійну в село, де з батьківського будинку поховали.

ОСОБА_15 пояснила, що у 2008 році переїхала з Молдови до м.Болград, де працювала в школі. В цей час мама проживала у сестри ОСОБА_36 в м.Болград, куди вона ходила її провідувати. Потім маму забрала сестра ОСОБА_37 в м.Одеса, де вона проживала 2.5 роки, померла в грудні 2010 чи 2011 року. Мама проживала з сестрою та її дітьми, тобто своїми онуками, так як вона цього хотіла.

Покази свідків сторони позивача ОСОБА_19 та ОСОБА_15 суд розцінює критично, які суду надали покази, що їх мати ОСОБА_5 проживала з сестрою, тобто позивачем в м.Одеса, але де саме, за якою адресою, ніхто зі свідків не міг повідомити. Свідки також плутатися щодо визначення періоду проживання матері в м.Одеса. Свідки також підтвердили, що сестра ОСОБА_37 працювала в цей період за кордоном.

Разом з цим, свідок ОСОБА_15 надала письмові пояснення відповідачу, в яких вона стверджувала, що дійсно мати ОСОБА_5 проживала з сином ОСОБА_3 з 2002 року (а.с.96), хоча під час допиту в суді відмовилася від цих пояснень, стверджуючи, що відповідач ОСОБА_3 нібито обманом у неї отримав ці пояснення.

Вказані обставини є досить сумнівними, оскільки не зрозуміло, як можливо обманути дорослу людину, і чому свідок так дивно поводиться.

Більш того, в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті їх померлої матері ОСОБА_5 (а.с.50-101), наявні заяви цих свідків від 19.06.2012 року: ОСОБА_19 (а.с.65) та ОСОБА_15 (а.с.67) про відмову від спадщина саме на користь відповідача ОСОБА_3 . Вказані заяви були посвідчені державним нотаріусом Болградської РДНК Станєвою В.Б., при цьому нотаріусом було роз`яснено правові наслідки неприйняття спадщини, правові наслідки подання такої заяви.

Жоден із спадкоємців не повідомив про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_1 на ім`я якої спадкодавець залишила заповіт.

Допитані в судовому засіданні свідки сторони відповідача суду пояснювали наступне:

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що вона є мешканкою села Кубей Болградського району Одеської області, сім`ю ОСОБА_38 знає добре, їй відомо, що лише те, ОСОБА_5 поховали в с.Кубей Болградського району Одеської області. Все своє життя вона жила в селі, працювала дояркою, була гарною жінкою. На пенсію вийшла в 1988 році. Приходила до них, щоб телефонувати, тоді і бачила її.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з відповідачем є сусідами, позивача також знає з дитинства. Була на похованні ОСОБА_5 , яку поховали в с.Кубей, де вона проживала на день своєї смерті, вона свідок не знає.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 є двоюрідними по чоловіку. Будучи приведеною до присяги свідок підтвердила, що ОСОБА_5 постійно проживала в с.Кубей зі своїм сином ОСОБА_3 . Свідок стверджувала, що по кілька разів на день приходила до них до дому, і бачила ОСОБА_5 дома. ОСОБА_39 часто їздила в гості до своїх дітей де була по кілька днів, потім поверталася до дому. Зі слів покійної їй відомо, що донька ОСОБА_37 поїхала за кордон де працює, і їй з цього приводу було сумно. ОСОБА_5 померла в лікарні в м.Одеса, поховали її в с.Кубей, на похованні була, але інших дітей не бачила.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування не доведений позивачем відповідними доказами, які були б належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Поза увагою суду не залишився той факт, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса представник позивача звернувся лише 01.03.2022 (а.с.22), та ще через два роки 08.03.2024 року звернувся до суду. Тобто після спливу досить значного строку.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту спільного постійного проживання заявника та її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому в задоволені заяви ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності в даному спорі (т.1 а.с.132), то суд звертає увагу на наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Саме такої позиції дотримуються суді при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

А відтак, оскільки судом відмовлено в задоволенні позову позивача у повному обсязі, позовна давність не застосовується.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.11.2025 року.

Суддя С.В.Кодінцева