Справа № 145/1400/25
Провадження № 2/145/978/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Обгрунтовуючи який посилався на те, що 21 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено Договір про надання коштів у кредит № 8959827, за умовами якого ТОВ надало відповідачці кредит у сумі 2 000 грн. строком на 360 днів з 21 квітня 2025 року по 15 квітня 2026 року) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. На підставі договору факторингу №16/09/25 від 16 вересня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП».

Відповідачка не повернула отримані за кредитним договором грошові кошти у строк встановлений договором, внаслідок чого згідно розрахунку позивача у неї утворилася заборгованість в сумі 8 074 грн., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2000 грн.; 1 729 грн.- сума заборгованості за процентами; 345 грн. сума заборгованості за комісією; 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 8959827 від 21 квітня 2025 року в загальній сумі 8 074 грн., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2000 грн.; 1 729 грн.- сума заборгованості за процентами; 345 грн. сума заборгованості за комісією; 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4 500 грн.

Представник позивача на розгляд справи не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. У позовній заяві просив розглядати справу в його відсутність.

Представник відповідача Мачай Я.Л. надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. Позовні вимоги визнала частково, зокрема, основну суму боргу та суму заборгованості за процентами. В частині стягнення вимог за комісією та пенею/неустойкою просила відмовити в позові.

Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 21 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено Договір про надання коштів у кредит № 8959827, за умовами якого ТОВ надало відповідачці кредит у сумі 2 000 грн. строком на 360 днів з 21 квітня 2025 року по 15 квітня 2026 року) із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту.

Комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (у грошовому виразі складає 345 грн.).

Договір підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 537505).

На підставі договору факторингу ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором № 8959827 від 21 квітня 2025 року складає 8 074 грн., в тому числі: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2000 грн.; 1 729 грн.- сума заборгованості за процентами; 345 грн. сума заборгованості за комісією; 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою.

Частиною першою статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

За частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем за основною сумою боргу в розмірі 2000 грн. та 1 729 грн. заборгованість за процентами, яка підтверджується розрахунком, суд вважає її розмір доведеним, тому дійшов висновку про стягнення заборгованості на користь позивача та задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 345 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно п.1 ст.17 Закону України "Про захист прав споживачів", послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За положеннями частини п`ятої статті11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.

Сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію в сумі 345 грн. надаються (будуть надаватися) відповідачці. Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією.

Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи наведене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія в сумі 345 грн. не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та не має належного обгрунтування, оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають.

За вказаних обставин, суд приймає аргумент відповідача та вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення комісії слід відмовити.

За умовами п.2.2.8 укладеного між сторонами кредитного договору визначено, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 100 грн. за кожен день користування.

Позивачем розмір такої неустойки нараховано в сумі 4 000 грн.

Тлумачення ч.3 ст.551 ЦК України свідчить, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч.3 ст.551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

На думку суду, стягнення з відповідача 4000 грн. нарахованої пені, не відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності, тому вважає справедливим та пропорційним і таким, що відповідає обставинам справи, обмежити розмір суми санкції за невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором сумою 2000 грн., що на думку суду буде достатньою компенсацією позивачу понесених майнових втрат за рахунок відповідача, який порушив зобов`язання.

Така позиція суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, у постанові від 18 березня у справі№ 902/417/18, яким запроваджено механізм обмеження свободи договору з огляду на загальні засади справедливості, добросовісності, розумності.

В іншій частині вимог позовних слід відмовити.

Судом частково задоволенні позовні вимоги позивача на суму 5 729 грн., що становить 71 % заявленої до стягнення суми позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 4 500 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру позовних вимог, зокрема судовий збір в сумі 1 719 грн. 90 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 3 195 грн.

Керуючись ст.ст.526,1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором кредиту № 8959827 від 21.04.2025 року в загальній сумі 5729 (п`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень, а саме: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729 грн.- сума заборгованості за процентами; 2000 грн.- сума заборгованості за пенею/неустойкою; а також суму сплаченого судого збору в розмірі 1719 (одна тисяча сімсот дев`ятнадцять) гривень 90 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3195 ( три тисячі сто дев`яносто п`ять) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2025 року.

Суддя Копилова Л. В.