Справа № 128/2848/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Бондаренко О.І.

при секретарі: Нагірняк Т.А.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служба у справах дітей соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітній син ОСОБА_4 проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя не склалося. Зазначає, що майже одразу після народження сина, сторони прикоротили шлюбні стосунки та з того часу проживають окремо. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2020 року, по справі №128/2128/20, шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка зазначає, що фактично з моменту народження сина ОСОБА_5 відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, утриманням дитини також не займається. Так як відповідач не надавав в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.02.2022 року (справа №128/2963/21) було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно позову, також вказується, що уже більше 5 років відповідач не цікавиться життям сина, не виявляє бажання спілкуватися з ним, не бачиться з дитиною, не приймає участь у його виховані, та навіть не проявляє таких намірів. Зі сторони позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та в прийманні участі батька в вихованні дитини, а тому, вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не бажав виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Так як відповідач проявляє абсолютну байдужість до розвитку, виховання та навчання сина ОСОБА_5 , позивач сама виховую дитину, та створює усі належні умови для фізичного, розумового та гармонійного розвитку дитини. Позивачка зазначає, що допомогу в утриманні та вихованні сина ОСОБА_5 надає її чоловік ОСОБА_7 , який проживає з ними однією сім`єю. ОСОБА_8 завжди знаходить час приділити увагу дитині, ставиться до ОСОБА_5 як до рідного сина. ОСОБА_4 в свою чергу також відноситься до ОСОБА_9 , як до свого батька.

Викладені обставини стали підставою для звернення до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Білозор О.Л. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, змін та доповнень не має, просить позов задоволити; також надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Антонюк Ю.М. в судове засідання не з`явилася, попередньо надала суду заяву про повне визнання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність та відсутність відповідача.

Третя особа Служба у справах дітей соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради про дату, час та місце судового розгляду повідомлені судом належним чином.

Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення".

Матеріалами цивільної справи підтверджено, що судова повістка доставлена отримувачу 08.10.2025 о 10:27:05.

Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, зі сторони їх належності, достатності та допустимості дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.06.2016 року (а.с.11).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2020 року, по справі №128/2128/20, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.14).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.02.2022 року (справа №128/2963/21) було присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше 550 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , учня 3-Б класу ліцею №2 Гніванської міської ради від 01.05.2025 року, ОСОБА_3 навчається у ліцеї №2 Гніванської міської ради з 01.09.2022 року. За час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбивий та уважний учень. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та високому рівнях, бере активну участь у житті класу. Дружній, добрий, має лідерські здібності. Мати дитини ОСОБА_1 з відповідальністю ставиться до своїх обов`язків: систематично бере участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, організовує правильне проведення вільного часу дитини, забезпечує належні умови для освітньої діяльності дитини. Батько ОСОБА_2 контакту з учителями не підтримує, на батьківські збори не з`являвся (а.с.13). Відповідно до даних про зареєстрованих осіб від 30.04.2025вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 (а.с.12).

ОСОБА_1 є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

ОСОБА_1 має стабільний дохід та перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с.15-17).

ВК Гніванської міської ради за № 242 від 25.09.2025 року було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 .

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19,150,157,164-166 СК України.

Так, відповідно до при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною.

Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свідомо виявив бажання відмовитися та самоусунутися від сина ОСОБА_5 , не бере будь-якої участі у фізичному та моральному розвитку дитини, піклуванні про стан його здоров`я та моральний дух.

14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя.

За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей.

При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини.

Враховуючи, вищевикладене, суд вважає доведеною ту обставину, що біологічний батько по справі, свідомо ухилився від дитини ОСОБА_3 , не забезпечує його матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не цікавиться життям сина, підготовкою до дорослого життя належним чином, як це передбачено ст.ст.150-155 СК України, та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позов є доведеним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164-166, 180,181,182 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 289, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Роз`яснити, що батько, мати, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 10.11.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО