Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1014/25

номер провадження 2/695/1140/25

06 листопада 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Середи Л.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Оніщенко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Бруса С.М.,

представника третьої особи - Сенько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради, Орган опіки та піклування виконкому виконкому Гельмязівської сільської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради, Орган опіки та піклування виконкому виконкому Гельмязівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить:

- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення сином повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне сімейне життя не склалося та шлюб між сторонами був розірваний 27.05.2019 року рішенням Маньківського районного суду Черкаської області у справі № 701/279/19. Даним рішенням визначено місце проживання дитини за місцем проживання матері. Ще до розірвання шлюбу починаючи з 2015 року сторони почали проживати окремо. А починаючи з 2016 року відповідач взагалі не піклується про сина, не приймає участі у його житті та вихованні. Утриманням та вихованням сина одноосібно займається мама - позивач по справі, яка без участі та підтримки біологічного батька дитини забезпечує сина всім необхідним, створює належні умови для життя, розвитку та виховання сина, дбає про його стан здоров`я, допомагає з навчанням, обговорює плани на майбутнє. Батько дитини не спілкується із сином, не цікавиться його життям, вихованням, навчанням та станом здоров`я. Таким чином батько ОСОБА_4 самоусунувся від його утримання, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не відвідує батьківські збори у шкільному закладі, який відвідує дитина, вихованням, навчанням та утриманням сина займається виключно позивач та її теперішній чоловік.

За таких обставин, вважаючи, що батько ОСОБА_4 ухиляється від обов`язків по його утриманню та вихованню, не цікавиться та не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток сина, ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2025 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання.

Відповідно до ухвали суду від 23.07.2025 року підготовче провадження у даній справі закрите та призначено дату судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Брус С.М. повністю підтримали позовні вимоги, повне обгрунтування яких вказано у позовній заяві.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Сенько О.В. також підтримала позов, вказавши, що питання позбавлення батьківських прав відповідача ретельно вивчено на органом опіки та піклування та як наслідок надано висновок про доцільність позбавлення батька батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 .

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради у судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наголосив, що Висновок органу опіки та піклування щодо доцільносиі позбавлення батьківських прав наданий суду раніше.

Відповідач до суду жодного разу не прибув, відзиву на позов не направив, хоча про дату час та місце судового розгляду ставився судом належним чином за відомим місцем його проживання.

У судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що знає ОСОБА_6 близько з 2014 року, відколи вона переїхала проживати у с. Гельмязів. Вона живе із своїм другим чоловіком ОСОБА_7 , який опікується ОСОБА_4 , водив його у садочок. Дитини забезпечена всім необхідним, чиста, охайна. Колишнього чоловіка ОСОБА_8 свідок ніколи не бачив.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 повідомила, що добре знає ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_4 , вони живуть однією сім`єю з ОСОБА_7 , який опікується ОСОБА_4 як рідним сином. Дитина вихована, завжди доглянута. ОСОБА_10 із сином у їхньому селі живуть близько з 2015 року. ОСОБА_4 вважає ОСОБА_11 своїм батьком.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.

У відповідності до положень частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25.06.2013 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_12 .

На підставі рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 27.05.2019 року у справі № 701/279/19 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 розірвани, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері ОСОБА_14 .

Відповідно до свідоцтва про щлюб серії НОМЕР_2 від 11.06.2022 року ОСОБА_15 та ОСОБА_12 11 червня 2022 року зареєстрували шлюб у Золотоніському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаськохї області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 165. Після одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_16 .

ЯК вбачається з довідки-характеристики, виданої відділом ЦНАП виконкому Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за вих. № 993 від 06.11.2024 року ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 разом з чоловіком та трьома малолітніми дітьми. Вона та члени її сім`ї ведуть добропорядний спосіб життя, підтримують добросусідські відносини із сусідами, жодних скарг до сільради не надходило.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 12.11.2024 року комісією у складі начальника та спеціалістів Служби у справах дітей виконкому Гельмязівської сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було встановлено, що умови проживання в будинку добі, є газове опалення, водопостачання та водовідведення, є достатній запас продуктів харчування, створено всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей; діти забезпечені відповідно до віку та погодних умов одягом та взуттям. Стосунки в сім`ї добрі, доброзичливі, дружні.

Згідно з характеристикою учня 6-А класу Гельмязівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 навчається у даному закладі з 01.09.2019 року. За час навчання зарекомендував себе як здібна і розумна дитина. Має високі досягнення у навчанні, є учасником учнівського самоврядування класу, по товариському ставиться до всіх дітей. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає в організації позакласних заході, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям та навчанням сина, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі «інтернет», забезпечує високий рівень навчання сина. Батько ОСОБА_3 із сином не спілкується, із сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язо не виходив, на батьківські збори не ходить.

Відповідно до Висновку практичного психолога ОСОБА_17 від 13.11.2024 року № 333 ОСОБА_18 є спокійною ввічливою дитиною, розповідає що навчається у 6-А класі, має друзів, улюблений предмет - математика. Також повідомив, що проживає з мамою і татом ОСОБА_19 , меншими братиком ОСОБА_20 та сестричкою ОСОБА_21 , розповідає, що допомагає по господарству, разом їздять на відпочинок. З днем народження його вітають мама, тато ОСОБА_19 братик, сестричка та дві бабусі. Аналізуючи поведінку та слова ОСОБА_4 , можна сказати, що він знає і називає татом ОСОБА_15 , так як саме він разом із мамою ОСОБА_1 займається його вихованням.

З Висновку органу опіки та піклування виконкому Гельмязівської сільської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 », затвердженого рішенням виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 23.06.2025 № 174 вбачається доцільним з метою захисту законних прав та інтересів дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні сина, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку батька (матері), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, інших утриманців не має, відомості про офіційне працевлаштування в матеріалах справи відсутні, відтак постійного доходу не має.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби малолітнього сина, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 06.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1211.20 грн. та за позовну вимогу про стягнення аліментів на користь держави у сумі 1211.20 грн.

Керуючись ст., ст. 10, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.,ст. 164, 166, 180-182 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради, Орган опіки та піклування виконкому виконкому Гельмязівської сільської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 06.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на користь державного бюджету судовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Середа Л.В.