Справа № 635/4195/25
Провадження № 2/645/3064/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 листопада 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Півінська С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження, у порядку заочного розгляду, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат,-

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», від імені та в інтересах якого діє представник Хаєцька О.С., яка діє на підставі довіреності, через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просять стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 8289,00 грн, судові витрати у сумі 2 422,40 грн просять покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-206741195, забезпечений т.з. OPEL FRONTERA, д.р. № НОМЕР_1 . 04.01.2022 року за участю транспортного засобу OPEL FRONTERA, д.р. № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 відбулось ДТП. Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 було визнано винним за ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Потерпіла внаслідок ДТП особа звернулася до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду після чого позивачем було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 8 289,00 грн. В порядку виконання Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», ст.ст. 1187,1191 ЦК України до позивача, у порядку регресу, перейшло право вимоги на отримання компенсації матеріальної шкоди від винної особи у розмірі 8 289,00 грн. Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду с даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.05.2025 року цивільна справа за вказаним позовом передана до Немишлянського районного суду м.Харкова для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача Хаєцька О.С. не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідач у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить наступного висновку.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 02.02.2022 року (справа № 635/398/22, провадження №3/638/5822/23) встановлено, що 04 січня 2022 року о 20:50 год. в Харківській області Харківському районі смт Покотилівка вул.Сковороди, 18, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ОРЕL FRONTERA, номерний знак НОМЕР_2 , при перестроюванні не дав дорогу транспортному засобу «DAEWOO F 90 LANOS, номерний знак НОМЕР_3 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого відбулося зіткнення, після чого покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п.п. 10.3, 2.10(a) ПДР України.

Внаслідок вказаних подій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

10.11.2021 між ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-206741195, забезпечений т.з. OPEL FRONTERA, д.р. №BB9766EO (строк дії з 11.11.2021 до 10.11.2022 включно).

Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «DAEWOO FSO LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2

13.01.2022 ОСОБА_2 повідомив ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 04.01.2022 року, що підтверджується поясення потерпілого щодо події (ОСЦПВ ).

Відповідно до Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 13.01.2022 року було зафіксовано характер пошкоджень (назва деталі транспортного засобу та опис пошкодження) «DAEWOO FSO LANOS TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до ремонтної калькуляції № 22-0516387 від 19.01.2022 загальна сума ремонту (після вирахувань) складала 10889,55 грн.

20.01.2022 року відповіно до заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового між ОСОБА_2 та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, який складає: 8 289,00 грн, розрахований на підставі (розрахунку AUDАТЕХ, висновку незалежного експерта, калькуляції СТО) розрахунку AUDАТЕХ та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2600,00 грн, застосування коефіцієнту фізичного зносу (за наявності) та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 87 та страхового акту № 87 від 20.01.2022 сума відшкодування за полісом стархування №EP-206741195 складає 8 289,00 грн, яка, згідно з платіжною інструкцією № ЗР005541 від 21.01.2022 була перерахована ПРАТ «СК «Арсенал страхування» на рахунок ОСОБА_2

07.02.2022 (вих.№ 87) та 16.10.2024 (вих. № 14969/ІНС) ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направляло відповідачу претензію про сплату старохового відшкодування в розмірі 8289,00 грн.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (в редакції чинній на час події та виникнення цивільних правовідносин) (далі- Закон України №1961-IV) визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону України №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст. 21 Закону України № 1961-IV, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

З огляду на вищевикладене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За правилами ст.36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно з п. 17.1. ст.17 Закону №1961-IV страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 38.1.1. ст. 38.1 Закону №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Так, до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має правові підстави для відшкодування з винної особи понесених витрат, які були пов`язані з розглядом страхового випадку.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України).

За змістом частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

У постанові від 03.12.2018 року по справі № 2а-10503/09/1570 ВС вказав, що преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню (п. 49).

Для спростування преюдиційних обставин учасник справи, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, в загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством (п.51).

Вина ОСОБА_1 встановлена постановою Харківського районного суду Харківської області від 02.02.2022 року у справі № 635/398/22, яка набрала законної сили 15.02.2022 року.

Доказів на спростування преюдиційних обставин суду не надано.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення з відповідача суми відшкодування підлягають задоволенню, а з відповідача ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню 8289,00 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з платіжним дорученням № 3Р061221 від 23.05.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завданні збитки у розмірі 8289,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збірв розмірі 2422,40 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення в судовому засіданні скороченого судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 11.11.2025.

Суддя О.Ю. Алтухова