Справа № 161/4830/25
Провадження № 2-п/161/111/25
У Х В А Л А

10 листопада 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Дручок О.М.,

представника заявника, адвоката Терещука Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду

Волинської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини від проданого спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Терещука Ю.О. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2025 в цивільній справі № 161/4830/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини від проданого спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд судом вказаної справи, вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, адже не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , так як знялася з реєстрації за цією адресою перед продажем квартири, таким чином це позбавило її права подання доказів та доведення їх переконливості щодо викладених позивачем обставин у позовній заяві.

Крім того, представник заявника вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була отримана батьком заявниці ОСОБА_3 згідно ордеру №81 серія А від 26.01.1983, яка після розірвання шлюбу між батьками була розподілена таким чином, що одна кімната перейшла у спільну власність ОСОБА_1 та її матері. У 2003 році батько відчужив належну йому частку квартири на користь ОСОБА_1 та її матері. На момент укладення зазначеного правочину ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, однак, її чоловік не брав участі у придбанні частки житла та не має жодного відношення до набуття ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.Про винесене заочне рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 02.09.2025 ОСОБА_1 стало відомо із веб порталу «Судова влада», а тому вона не була обізнана про існування даного заочного рішення. З позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, просить скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника Терещук Ю.О. заяву підтримав, просив задовольнити. Надав схожі пояснення до тих, які викладені у заяві про перегляд заочного рішення.

Від представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Ковганич Т.А. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, з доводами наведеними у заяві про перегляд заочного рішення - не згідні.

Суд, заслухавши пояснення представника заявниці адвоката Терещука Ю.О., дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду заяви про перегляд заочного рішення доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2025 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини від проданого спільного майна подружжя, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за проданої спільної квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 344 516 (триста сорок чотири тисячі п`ятсот шістнадцять) гривень 75 копійок(а.с. 165-167).

Заявник ОСОБА_1 в поданій до суду заяві вказує на ту обставину, що вона належним чином не була повідомлена про розгляд справи.

Проте, з такими доводами суд не може погодитись виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 , 11.03.2024 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується матеріалами справи та не заперечується заявником згідно її пояснень.

Вжитими судом заходами не встановлено іншої адреси реєстрації та місця проживання відповідача.

Законом України "Про поштовий зв`язок" визначено правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв?язку, а також регулює відносини органів державної влади та органів місцевого самоврядування, операторів поштового зв`язку і користувачів їх послуг.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про поштовий зв`язок" Національний оператор, яким є АТ "Укрпошта" (розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р "Про національного оператора поштового зв`язку"), забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком.

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено "Правилами надання послуг поштового зв`язку", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 .

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила), Національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України.

Відповідач викликався в судове засідання шляхом направлення рекомендованими листами судової повістки за підтвердженою даними з Єдиного державного демографічного реєстру останньою відомою адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а також судом було розміщено оголошення про виклик особи на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

Заходи щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, відповідали чинному положенню ЦПК України на час її розгляду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-2683ai18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-6).

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас, у заяві заявник повідомляє, що про судове рішення їй стало відомо з веб-порталу «Судова влада України». Важливо, що в той же час, ухвала про відкриття провадження від 19.03.2025 року у справі № 161/4830/25 та повідомлення про судові засідання у зазначеній справі та оголошення про виклик особи до суду, також паралельно розміщалися на веб-порталі «Судова влада України».

Наведені представником заявниці у заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення. Так, покликання представника відповідача на ту обставину, що повістки надсилались за останньою відомою адресою реєстрації ОСОБА_1 , а тому вона їх не отримувала, судом оцінюється критично, адже такі надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про що, в своїй заяві про перегляд заочного рішення остання не заперечує, а також і сама зазначає своє останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до чинного законодавства, ст. 288 ЦПК скасування заочного рішення суду можливе за таких умов, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз ст. 288 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Водночас, будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено. Доводи, викладені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.

Незгода з рішенням суду не є підставою для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, з дотриманням принципів цивільного судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно частини четвертої цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, заява не містить посилань на належні, існуючі на час ухвалення рішення докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і, які могли би бути підставою для безумовного скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 258, 260, 261, 280, 284, 287, 288, 352, 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Терещук Юрій Олександрович, про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації частини від проданого спільного майна подружжя залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, заявник має можливість оскаржити рішення до Волинського апеляційного суду в загальному порядку.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур