Справа №538/1573/25
Провадження по справі №2/538/956/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лохвицького районного суду Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Абекор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Абекор" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1297853 від 23.12.2024 року в розмірі 7412 грн 06 коп, а також судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп та сплачені витрати за відправку документів у розмірі 40,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.12.2024 року між ТОВ "ФК "Абекор" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаціної системи було укладено електронний кредитний договір № 1297853. Відповідно до умов договору загальний розмір наданого кредиту складає 4500,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит у сумі 4500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Строк кредиту 69 днів з кінцевим терміном повернення до 01.03.2025 року. Кредитний договір та додаток № 1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором "b89760". Відповідно до квитанції за сплату № 20080-1363-175267567 від 23.12.2024 року на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 зараховано грошові кошти в сумі 4500,00 грн. 10.01.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 31.03.2025 року. 12.02.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 03.05.2025 року. 31.03.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 19.06.2025 року. У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача виникла прострочена заборгованість перед позивачем у розмірі 3950,00 грн тіло кредиту та 3462,06 грн нараховані проценти. З огляду на неналежне виконання відповідачем взятих зобов`язань, та наявність заборгованості, позивач вимушений звернутись до суду та просить вказаний борг стягнути із відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 23.12.2024 року між ТОВ "ФК "Абекор" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаціної системи було укладено електронний кредитний договір № 1297853.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 4500,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит у сумі 4500,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Строк кредиту 69 днів з кінцевим терміном повернення до 01.03.2025 року.

Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, враховуючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що емітована банком України.

Згідно з п. 4.1 договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, запропоновану кредитором, на підставі правочину, що укладається між сторонами.

Кредитний договір та додаток № 1 до договору підписано відповідачем з використанням кваліфікованого електронного підпису одноразовим ідентифікатором "b89760".

Позивач вказує, та судом встановлено, що ТОВ "ФК "Абекор" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти у розмірі 4500,00 грн на реквізити електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_1 , про що свідчать наявні у справі докази.

Доказів на підтвердження визнання зазначеного договору у встановленому законом порядку недійсним, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було.

10.01.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 31.03.2025 року.

12.02.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 03.05.2025 року.

31.03.2025 року відповідач уклав Додаткову угоду до Кредитного договору № 1297853 від 23.12.2024 року на часткову зміну п. 1.3 Договору та Додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту 19.06.2025 року.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що складається з:

- заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3950,00 грн,

- проценти в розмірі 3462,06 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування зазначеного розрахунку заборгованості, як і не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Судовим розглядом встановлено, що вищевказаний кредитний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 03.09.2015 р. № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ від 22.05.2003 р., електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з якою пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Істотні умови електронного договору визначені Цивільним кодексом України та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 3-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частинами 1-2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Зі змісту укладеного відповідачем кредитного договору вбачається, що відповідач підписанням цього договору підтвердив, що він ознайомився з умовами договору, повністю його розуміє, погоджується з ним і зобов`язується його дотримуватися та виконувати.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму, вказану судом вище.

Згідно ст. ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін.

Статтями 1054 та 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як вони підтверджуються зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами, про які судом зазначено вище. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано.

Отже, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп та за відправку документів відповідачу у розмірі 40,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Абекор" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Абекор" () заборгованість за кредитним договором № 1297853 від 23.12.2024 року у розмірі 7412 грн 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Абекор" () судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп та за відправку документів відповідачу у розмірі 40,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Бондарь