06.11.2025 Справа № 756/6206/25
Справа № 756/6206/25
Провадження №2-п/756/118/25
У Х В А Л А

06 листопада 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ознайомившись з заявою про перегляд заочного рішення та доданими до неї документами, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складові представництва, а саме, факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та, окремо, обсяг таких повноважень, а саме: право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу, повноваження на подання та підпис процесуальних заяв.

На виконання частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України Рішенням № 41 від 12.04.2019 затвердила Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нова редакція) (далі - Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з підпунктом 12.4 пункту 12 вказаного Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому, у вказаному пункті зазначено, що під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

Суд зобов`язаний перевірити щонайменше дві складові представництва, а саме, факт наявності повноважень на представництво інтересів певної особи та, окремо, обсяг таких повноважень, а саме: право на звернення з відповідним процесуальним документом до відповідного суду (інстанції) у конкретний момент часу, повноваження на подання та підпис процесуальних заяв.

Заява про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі № 756/6206/25 підписана та подана до суду адвокатом Іоніцой-Донченком О.П.

На підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді надано ордер серії АА № 1639034 від 24.10.2025, з якого вбачається, що вказаний ордер виданий на підставі Договору про надання правової допомоги № 625 від 31.10.2024 на представництво інтересів ОСОБА_1 саме у Київському апеляційному суді.

Усупереч вимогам підпункту 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги в ордері не зазначено, що адвокат Іоніцой-Донченко О.П. має право представляти інтереси позивача також в Оболонському районному суді м. Києва або в усіх судових органах.

Таким чином, доданий до заяви про перегляд заочного рішення ордер на надання правничої допомоги від 24.10.2025 серії АА № 1639034, не є, в розумінні наведеного законодавства, належним документом, що підтверджує повноваження адвоката Іоніцой-Донченка О.П. на представництво інтересів відповідачки ОСОБА_1 в Оболонському районному суді м. Києва.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

За приписами ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, враховуючи, що заява про перегляд заочного рішення від імені ОСОБА_1 подана представником, яким не підтверджено у встановленому цивільним процесуальним законом порядку право на її підписання, наявні правові підстави для повернення такої заяви заявнику.

Керуючись ст.ст. 2, 185, 260-261, 285, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника Іоніцой-Донченка Олега Павловича , про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Тиха