Справа № 752/8179/25
Номер провадження 2/676/2893/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Райтаровського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янець-Подільський, Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ " Коллект Центр" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договорами №4237171 від 10.01.2021 року та №77449979 від 01.10.2021 року у розмірі 38472,80 грн., а також понесені судові втрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн та сплачений судовий збір.

09.10.2025 року через електронну пошту до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання в якому він просив зупинити провадження по справі, оскільки на даний час проходить службу в зоні бойових дій на Сумському напрямку та долучено копію посвідчення № НОМЕР_1 від 21.02.2024 року про те, що молодший сержант ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби 1 категорії відділу силової підтримки (військово частина НОМЕР_2 ).

05.11.2025 року через систему електронний суд від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, відповідно до яких на підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця відповідачем було надано копію посвідчення від 21.02.2024 № НОМЕР_1 . Натомість, належного доказу, яким підтверджується статус військовослужбовця, а саме довідки за Формою 5, відповідачем надано її до суду не було. Отже, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Таким чином, надані відповідачем документи не є належним доказом для зупинення провадження у справі. Враховуючи відсутність таких належних доказів, підстави для зупинення провадження у справі відсутні. Згідно з копією посвідчення від 21.02.2024 № НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_1 інспектор прикордонної служби 1 категорії відділу силової підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ). Крім того, не можна залишити поза увагою й той факт, що ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_2 , у якій нібито проходить службу ОСОБА_1 , дислокується за адресою АДРЕСА_1 , що географічно розташовано на значній відстані від зони активних бойових дій. Відтак, виникає обґрунтоване питання щодо участі ОСОБА_1 у безпосередньому виконанні бойових завдань або його залучення до заходів, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України на передовій. До того ж, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач залучений до виконання бойових завдань на теперішній час.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю лише одного воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені в ухвалах Верховного суду від 29 липня 2022 року у справі №161/12659/20, від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц, від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває (як на день постановлення оскаржуваної ухвали так і на день прийняття цієї постанови).

Згідно з пунктом другим зазначеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою КМ України №671 від 26 листопада 2014 року, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили безпілотних систем, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до статті 1 Закону України«Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби 1 категорії відділу силової підтримки, військова частина НОМЕР_2 , що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 від 21.02.2024 року.

Суд звертає увагу, що доцільним є розділення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі та перебування особи у військових частинах, що не беруть участі у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, і відтак не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами.

Копія надаваного посвідчення, не містить інформації щодо служби відповідача саме у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

З огляду на викладене, суд вбачає за необхідне зазначити, що обставини, які зумовлюють зупинення провадження у справі повинні існувати на момент такого зупинення, проте відповідачем не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, що на момент розгляду справи в суді ОСОБА_1 бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Суд звертає увагу, що інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований на шкоду іншим учасникам справи, меті цього інституту та принципам цивільного судочинства, а також порушувати вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач звертаючись та суду з вказаною заявою про зупинення провадження по справі, не вказав у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період знаходження відповідача на військовій службі, а також залишив без уваги те, що розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом проведення відеоконференції, листування, приймати участь у розгляді справи через представника.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зупинення провадження по справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 209, 251, 253, 258 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Пилипенко