КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Крилевцем Євгенієм Сергійовичем , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконуючий обов`язки голови правління Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Котін Петро Борисович, про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «НАЕК «Енергоатом» про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 1146-к від 30 вересня 2024 року про його звільнення з посади директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом» на підставі п. 14 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а також поновити його на цій посаді з 01 жовтня 2024 року та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16 січня 2021 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики. Наказом № 1146-к від 30 вересня 2024 року його було звільнено із займаної посади у зв`язку з невиконанням працівником правил поведінки на підприємстві, в установі, організації в частині положень, передбачених ч. 2 ст. 142 КЗпП України, на підставі п. 14 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідач жодним чином не обґрунтував спірний наказ, не визначив, які саме порушення було ним допущено, не визначив ані характер, ані навіть час інкримінованого дисциплінарного проступку. Крім того, відповідач не навів жодного доказу вчиненого ним дисциплінарного проступку, що, на його думку, свідчить по те, що наказ є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Керівництвом АТ «НАЕК «Енергоатом» не вживалися жодних заходів щодо встановлення об`єктивних обставин справи, а також не встановлювалися жодні факти щодо наявності або відсутності події, за яке застосовано звільнення щодо нього, не було проведене службове розслідування та не було відібрано пояснення у нього.

Вказує, що відповідачем були порушені строки розрахунку при звільненні, оскільки копію оскаржуваного наказу, який передбачає припинення трудових відносин між ним та АТ «НАЕК «Енергоатом» з 30 вересня 2024 року йому надано тільки 01 жовтня 2024 року, виплати були проведені також 01 жовтня 2024 року.

Посилаючись на те, що відповідачем при його звільненні були порушені положення законодавства про працю, позивач своє звільнення вважає незаконним, а тому звернувся до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 через свого представника Крилевця Є.С. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував, який саме проступок було вчинено ним, не надав правової оцінки його діям та не навів опису конкретних обставин, які стали підставою для застосування до нього такого крайнього заходу, як звільнення. У рішенні суду відсутній аналіз фактичної ситуації та змісту його дій, які могли б свідчити про порушення ним трудової дисципліни або правил поведінки, передбачених трудовим договором чи правилами розпорядку.

Районним судом не було встановлено наявності елементів складу дисциплінарного проступку, який є обов`язковою умовою для звільнення працівника з підстав, передбачених пунктом 14 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Тому сторона позивача вважає, що висновок суду першої інстанції про правомірність його звільнення ґрунтується не на встановлених фактах, а на припущеннях, що є неприпустимим.

Позивачем заперечуються твердження відповідача про те, що його затримання правоохоронними органами за підозрою в отриманні неправомірної вигоди створює загрозу діловій репутації АТ «НАЕК «Енергоатом» та ставить під сумнів дотримання в компанії принципів комплаєнс-політики і нульової толерантності до корупції.

Наголошує, що тимчасове затримання чи повідомлення про підозру є лише процесуальними заходами в межах досудового розслідування і не свідчать про встановлення вини особи у будь-якому правопорушенні.

Сторона позивача вказує, що попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести при розгляді справи в суді апеляційної інстанції складається із витрат по сплаті судового збору, що становить 1 816,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу, що становить 80 000,00 грн.

03 жовтня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника АТ «НАЕК «Енергоатом» - Слівінського М.О., відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що п. 14 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не містить такої умови її застосування як спричинення роботодавцю негативних наслідків. Нова підстава для розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця має розглядатися разом з внесеними змінами до ст. 142 КЗпП України.

Наголошує, що звільнення позивача на підставі пункту 14 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося правомірно з огляду на те, що: факт порушення позивачем положень статті 142 КЗпП України підтверджується офіційною інформацією правоохоронних органів, зокрема повідомленням про підозру позивачу від 28 вересня 2024 року, згідно з якою позивач підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вилив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди; встановлені правоохоронними органами дії позивача свідчать про порушення ним вимог Кодексу корпоративної етики, зокрема в частині обов`язку утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію АТ «НАЕК «Енергоатом», зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку АТ «НАЕК «Енергоатом» чи його репутації.

Безпідставним вважає посилання позивача на порушення судом презумпції невинуватості, оскільки, ані відповідач у спірному наказі, ані суд під час розгляду цієї справи не вирішували питання щодо доведеності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, що перебуває поза межами компетенції відповідача та цього суду.

При апеляційному розгляді справи представник АТ «НАЕК «Енергоатом» Слівінський М.О. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, посилаючись на те, що доводи, на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства.

Представник позивача у справі ОСОБА_1 , адвокат Крилевець Є.С., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 110 т. 2) до суду апеляційної інстанції не з`явився.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив та із матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки президента НАЕК «Енергоатом» №38-к від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу в НАЕК «Енергоатом» на посаду директора з контрольно-ревізійної роботи, економічної безпеки та комплаєнс політики із 16 січня 2021 року з випробувальним терміном на два місяці (а.с. 17 т.1)

Відповідно до наказу №1277-к від 24 жовтня 2023 року ОСОБА_1 переведено з 24 жовтня 2023 року на посаду директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом» (а.с. 18 т.1).

27 листопада 2023 року ОСОБА_1 як директор з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом» ознайомився із посадовою інструкцією директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом» (а.с. 19 зв. б. т.1)

Також судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2024 року згідно з інформацією з Телеграм-каналу Служби безпеки України та з офіційного сайту (ІНФОРМАЦІЯ_2), а також повідомлення Київської міської прокуратури у соціальній мережі Фейсбук та на офіційному сайті (ІНФОРМАЦІЯ_1), Службою безпеки України за процесуального керівництва Київської міської прокуратури за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України (зловживання впливом), позивача було викрито на корупції, затримано та повідомлено про підозру.

30 вересня 2024 року на адресу відповідача надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 липня 2024 року № 51/12-116/01 про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою), з вимогою надати інформацію та документи, що стосуються позивача.

30 вересня 2024 року згідно з наказом № 1146-к від 30 вересня 2024 року, виходячи із вищезазначеного, враховуючи політику нульової толерантності АТ «НАЕК «Енергоатом» до корупції, зобов`язання про збереження конфіденційної інформації ОСОБА_1 від 16.01.2021 р., відповідно до пункту 7.2 Положення про конфіденційну інформацію АТ «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-Д.0.09.395-24 та пункту 6.2 Посадової інструкції директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики ІП-К.6.14.001-23, позивача звільнено з роботи за невиконання правил поведінки на підприємстві, зокрема, в частині положень, передбачених ч. 2 ст. 142 КЗпП України, на підставі п. 14 ч .1 ст. 40 КЗпП України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення, а саме звільнення проведено з порушенням встановленої законодавством процедури.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що АТ «НАЕК «Енергоатом» внесене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 83).

Також АТ «НАЕК «Енергоатом» належить до об`єктів критичної інфраструктури згідно з Переліком секторів критичної інфраструктури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 р. № 1109 (підсектор 6 сектору 1 Переліку).

Таким чином, встановлення в АТ «НАЕК «Енергоатом» правил поведінки, які містять положення, зокрема про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також про умови роботи з конфіденційною інформацією, є обов`язковим.

Судом встановлено, що зазначені правила поведінки впроваджені в АТ «НАЕК «Енергоатом», а саме у Кодексі корпоративної етики ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-С.0.07.136-19 далі - Кодекс корпоративної етики, Кодекс та Положенні про конфіденційну інформацію АТ «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-Д.0.09.395-24 (далі - Положення про конфіденційну інформацію).

Факт ознайомлення з цими документами позивач не заперечує.

Кодексом корпоративної етики передбачено: «Кодекс є документом, який узагальнює етичні і моральні норми, правила поведінки, що приймаються і підтримуються кожним працівником Компанії під час виконання своїх посадових обов`язків, незалежно від рівня займаної ним посади (п.1.4);

Кодекс регулює розвиток корпоративної культури і повинен забезпечувати збереження працівниками ДП «НАЕК «Енергоатом» високих стандартів поведінки, традиційних для атомної енергетики (п.1.5);

Дотримання вимог Кодексу є обов`язковою умовою роботи в Компанії. У своїй професійній діяльності всі працівники Компанії повинні керуватись принципами, встановленими у Кодексі. Положення Кодексу поширюються на всіх працівників Компанії незалежно від займаної посади (п.1.6);

Кожен працівник несе особисту відповідальність за дотримання Кодексу та має право на внесення пропозицій про зміни, уточнення або розширення його норм (п.1.7);

Недотримання працівником вимог Кодексу корпоративної етики є порушенням трудової дисципліни (п.1.8);

ДП «НАЕК «Енергоатом» встановлює такі корпоративні цінності:… запобігання і протидія корупції;… (п.2.1);

ДП «НАЕК «Енергоатом» цінує у своїх працівниках та їхній роботі:… підтримку антикорупційної політики Компанії та особистий внесок у результативність системи запобігання і протидії корупції в Компанії;… (п.2.2);

Діяльність Компанії за кожним напрямом здійснюється відповідно до законодавства України, нормативних, виробничих, організаційно-розпорядчих та інших документів Компанії і ґрунтується на таких принципах:

Нульова толерантність до корупції.

Виявляючи прихильність цьому принципу, Компанія:

вважає неприпустимими будь-які прояви корупції та зловживань у своїй діяльності;

вживає всіх передбачених законодавством заходів щодо запобігання, виявлення і протидії корупції у своїй діяльності;

забезпечує стимулювання керівників усіх рівнів на демонстрацію лідерства в протидії та виявленні корупції;

проголошує, що її працівники, посадові особи, керівники відокремлених підрозділів (генеральні директори, директори ВП) і керівник (президент Компанії) у своїй внутрішній діяльності, а також у правовідносинах із діловими партнерами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування керуються принципом «нульової толерантності» до будь-яких проявів корупції і вживатимуть всіх передбачених законодавством заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупції і пов`язаним з нею діям (практикам) (п.3.6)».

У розділі 4 «Правила поведінки працівників» Кодексу корпоративної етики встановлено, що працівники повинні, зокрема:

- керуватися загальновизнаними принципами порядності, честі та гідності; усвідомлювати вплив своєї поведінки на репутацію та результати діяльності Компанії (п. 4.1);

- не допускати використання імені Компанії, її репутації, засобів, конфіденційної інформації та ресурсів у приватних інтересах (п.4.2);

- не використовувати і не розголошувати інформацію, що стала відома у зв`язку з виконанням своїх обов`язків, з метою отримання особистої вигоди (п.4.3);

- уникати ситуацій, які можуть призвести до конфлікту приватних інтересів та інтересів Компанії (4.6);

- під час виконання посадових обов`язків та в особистому житті утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію Компанії, зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку Компанії чи її репутації (п.4.7);

- не використовувати свої посадові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди; утримуватися від поведінки, яка може бути розцінена як готовність вчинити корупційне правопорушення, пов`язане з діяльністю Компанії (п.4.8).

Також вимоги та організаційні засади із забезпечення режиму безпеки конфіденційної інформації АТ «НАЕК «Енергоатом» передбачені у Положенні про конфіденційну інформацію.

Відповідно до п.6.2 цього Положення «працівники Компанії, допущені до роботи з конфіденційною інформацією, зобов`язані:

знати та дотримуватися вимог цього Положення, інших нормативних, виробничих, організаційно-розпорядчих документів Компанії з питань захисту конфіденційної інформації;

зберігати конфіденційну інформацію, упереджувати дії інших осіб, що можуть привести до її розголошення. Про такі факти, а також про інші причини і умови можливого розголошення конфіденційної інформації інформувати безпосереднього керівника;

знайомитися тільки з тими документами, які необхідні для виконання завдань та функцій, зазначених у посадовій інструкції, дотримуватись правил користування ними, порядку їх обліку та зберігання;

під час отримання документів звірити кількість аркушів (матеріальних носіїв інформації), розписатися в журналах обліку конфіденційних документів із зазначенням дати;

негайно доповідати безпосередньому керівнику про втрату, нестачу документів, спроби несанкціонованого доступу до конфіденційної інформації;

при ознайомленні представників сторонніх осіб з документами вимагати від них підпису на документах про ознайомлення;

на вимогу безпосереднього керівника або осіб, визначених у підрозділі 4.19 цього Положення, надавати документи для перевірки їх наявності».

Пунктами 7.1 та 7.2 Положення про конфіденційну інформацію передбачено, що «працівники Компанії, допущені до роботи з конфіденційною інформацією, є відповідальними за дотримання ними встановленого в Компанії режиму безпеки конфіденційної інформації. Працівники, винні в порушенні законодавства щодо незаконного збирання, використання, розголошення конфіденційної інформації, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України».

Також позивач 16 січня 2021 року підписав «Зобов`язання про збереження конфіденційної інформації», у якому погодився виконувати зазначені вище обов`язки в частині нерозголошення конфіденційної інформації.

Згідно з підрозділом 2.1 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ-Д.0.34.621-23 керівництво Компанії та посадові особи усіх рівнів, які здійснюють управлінські функції в Компанії, зобов`язані особистим прикладом етичної поведінки формувати у працівників Компанії нульову толерантність до корупції, що є основою ділової культури, повсякденної ділової практики та ділової репутації Компанії.

Згідно з пунктом 3.1 Посадової інструкції директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики ІП-К.6.14.001-23 (далі - Посадова інструкція) «Директор повинен знати і керуватися у своїй діяльності:

Конституцією та законами України, указами І розпорядженнями Президента України, постановами І розпорядженнями Кабінету Міністрів України;

нормативно-правовими актами щодо запобігання та протидії корупції, вимогами Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом», нормативними, виробничими та організаційно-розпорядчими документами Компанії з цих питань;

організаційно-розпорядчими документами і нормативно-правовими актами уповноваженого органу управління, органів державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки, інших державних органів;

нормами і правилами з ядерної, радіаційної безпеки, технічної експлуатації АЕС, нормативно-правовими актами з охорони праці та пожежної безпеки;

міжнародними нормами і правилами у сфері використання ядерної енергії, застосування яких в Україні встановлене відповідними нормативно-правовими актами;

Статутом ДА «НАЕК «Енергоатом», організаційно-розпорядчими, нормативними та виробничими документами ДП «НАЕК «Енергоатом»;

Правилами внутрішнього трудового розпорядку Дирекції Компанії».

Пунктами 4.2.12 та 4.2.16 Посадової інструкції передбачено, що «відповідно до функціонального змісту своєї діяльності, а також з метою виконання встановлених у Компанії вимог директор виконує обов`язки, пов`язані із загальними функціями управління:

- дотримання ним особисто та здійснення контролю за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та пожежної безпеки, правил та норм з безпеки в атомній енергетиці, організаційно-розпорядчої, нормативної та виробничої документації;

- дотримання вимог щодо роботи з інформацією з обмеженим доступом».

Згідно з пунктом 6.2 Посадової інструкції «Директор несе в установленому в Компанії порядку визначену законом відповідальність, зокрема за:

- невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання своїх посадових обов`язків, а також невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання посадових обов`язків підлеглим персоналом;

- необґрунтоване невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання вимог нормативної, виробничої та організаційно-розпорядчої документації Компанії, розпоряджень керівників;

- недотримання вимог щодо роботи з інформацією з обмеженим доступом та із секретною інформацією»;

Обсяг обов`язків позивача визначений, зокрема у пунктах 4.1.11 - 4.1.14 Посадової інструкції:

- забезпечувати встановлення принципів та основоположних елементів Комплаєнс-політики ДП «НАЕК «Енергоатом»;

- організовувати (брати участь в організації) та/або вживати заходів (брати участь у заходах), передбачених Комплаєнс-політикою ДП «НАЕК «Енергоатом»;

- забезпечувати контроль за дотриманням працівниками, представниками Компанії вимог, передбачених Комплаєнс-політикою;

- забезпечувати розроблення (брати участь у розробленні) та/або організовувати (участь в організації) та/або здійснювати (брати участь у здійсненні) та/або контролювати (брати участь у контролі) впровадження процедур із запобігання, виявлення та опрацювання комплаєнс-ризиків поза межами Комплаєнс-політики (за необхідності).

Структурний підрозділ АТ «НАЕК «Енергоатом», який очолював позивач, є підрозділом, відповідальним за ведення Комплаєнс-політики.

Комплаєнс-політика визначає основні принципи та підходи щодо безумовного дотримання ДП «НАЕК «Енергоатом», керівництвом та усіма працівниками, особами, які діють від імені Компанії, вимог законодавства, внутрішніх виробничих, нормативних, організаційно-розпорядчих та інших документів Компанії у своїй повсякденній діяльності та у взаємовідносинах з контрагентами і іншими зацікавленими сторонами, захист та підтримання позитивної ділової репутації Компанії, а також створення ефективної системи управління комплаєнс-ризиками (пункт 1.3 Комплаєнс-політики ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-С.0.14.-150.12).

До принципів Комплаєнс-політики, зокрема, належать дотримання вимог законодавства, нульова толерантність до корупції.

Тобто, сфера посадових обов`язків позивача безпосередньо пов`язана із вжиттям ряду заходів, спрямованих на виявлення та управління комплаєнс-ризиками, зокрема для недопущення нанесення шкоди діловій репутації відповідача, запобігання корупції.

Судом враховано, що затримання позивача правоохоронними органами за підозрою в отриманні неправомірної вигоди, тим більше враховуючи посаду позивача та його посадові обв`язки, несе загрозу діловій репутації та іміджу АТ «НАЕК «Енергоатом» та ставить під публічний сумнів дотримання у товаристві принципів Комплаєнс-політики, нульової толерантності до корупції тощо.

Судом було досліджені наявні у матеріалах справи публікацій у медіа, де загадується найменування відповідача, посада позивача та факт його затримання за отримання неправомірної вигоди.

При цьому суд зауважив, що ані відповідач у спірному наказі, ані суд під час розгляду цієї справи не вирішують питання щодо доведеності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, що перебуває поза межами компетенції відповідача та цього суду.

Водночас суд зазначає, що рішення про звільнення позивача було прийнято відповідачем на підставі наявної у нього офіційної інформації від Служби безпеки України та прокуратури, яка у сукупності з оприлюдненими матеріалами затримання давали позивачу достатні дані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення за порушення правил поведінки, встановлених у АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема Кодексу корпоративної етики, зокрема в частині обов`язку утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію АТ «НАЕК «Енергоатом», зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку АТ «НАЕК «Енергоатом» чи його репутації.

Щодо доводів позивача про не відібрання у нього пояснень суд зауважує, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17.

Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про обов`язковість проведення відповідачем службового розслідування, оскільки обов`язковість такої дії законодавством не встановлена.

Також суд зауважив, що у період дії воєнного стану розірвання трудового договору на цій підставі у цьому випадку не потребує попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, враховуючи положення ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд також відхилив доводи позивача про порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні, адже як встановлено судом 30 вересня 2024 року, тобто у день звільнення, відповідач здійснив виплату усіх належних позивачу сум, що підтверджується платіжною інструкцією від 30 вересня 2024 року № 165-1 та надіслав позивачу інформацію з його особового рахунку з попереднім розрахунком електронним листом через електронну пошту та на його номер телефону у месенджерах Viber, Telegram, WhatsApp.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем вимог закону при його звільненні. Водночас відповідач довів наявність підстав для звільнення та дотримання ним положень трудового законодавства при звільненні позивача.

У зв`язку з тим, що основні вимоги позивача суд визнав не доведеними та необґрунтованим, тому відповідно і вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідна від вказаних вимог, суд першої інстанції визнав такою, що не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Предметом спору у цій справі є вимоги про визнання незаконними та скасування наказів: про зміну істотних умов праці, оголошення догани та звільнення; поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та розміру недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати суми, яка підлягає виплаті при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статей 21 та 139 КЗпП України працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно до пункту 14 частини 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках невиконання працівником правил поведінки на підприємстві, в установі, організації в частині положень, передбачених частиною другою статті 142 цього Кодексу.

Статтею 142 КЗпП України визначено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Складовою правил внутрішнього трудового розпорядку можуть бути правила поведінки на підприємстві, в установі, організації, які містять положення, зокрема, про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також про умови роботи з конфіденційною інформацією. Встановлення правил поведінки на підприємствах, в установах, організаціях, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктах чи операторах критичної інфраструктури є обов`язковим.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом із тим саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).

Обґрунтовуючи підстави позову у вказаній справі, представник ОСОБА_1 , адвокат Войнаровська О.І. посилалася на те, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача з роботи з підстав передбачених п. 14 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме звільнення проведено з порушенням встановленої законодавством процедури.

Суд першої інстанції не погоджуючись із доводами, викладеними у позовній заяві та, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 мотивував свій висновок тим, що відповідач у справі при звільнення позивача діяв правомірно з дотриманням норм КЗпП України та відповідно до внутрішньо затверджених та доведених позивачу правил поведінки та правил внутрішнього трудового розпорядку.

Колегія суддів, перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі виходить із наступного.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог посилався на те, що рішення про звільнення позивача було прийнято відповідачем на підставі наявної у нього офіційної інформації від Служби безпеки України та прокуратури, яка у сукупності з оприлюдненими матеріалами затримання давали відповідачу достатні дані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення за порушення правил поведінки, встановлених у АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема Кодексу корпоративної стики, зокрема в частині обов`язку утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію АТ «НАЕК «Енергоатом», зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку АТ «НАЕК «Енергоатом» чи його репутації.

Так відповідно до матеріалів вказаної справи вбачається, що позивач займав посаду директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом».

27 вересня 2024 року згідно з інформацією з Телеграм-каналу Служби безпеки України та з їх офіційного сайту, а також повідомлення Київської міської прокуратури у соціальній мережі Фейсбук та на їх офіційному сайті, Службою безпеки України за процесуального керівництва Київської міської прокуратури за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369-2 Кримінального кодексу України (зловживання впливом), позивача було затримано на хабарі та повідомлено про підозру.

Згідно із зазначеними повідомленнями: «Служба безпеки України викрила на корупції директора з контрольно-ревізійної роботи цього підприємства. За матеріалами справи, посадовець компанії вимагав «відкати» від постачальників товарів та послуг для державного підприємства. У межах кримінального провадження задокументовано, що в обмін на «данину» у 15 відсотків від розміру контракту він обіцяв постачальникам прискорений розрахунок за відповідний контракт» (повідомлення Служби безпеки України).

«За даними слідства, до нього звернувся представник приватного товариства із проханням допомогти в отриманні оплати від одного з гірничо-збагачувальних комбінатів за договором, укладеним ще в грудні 2022 року.

Посадовець пообіцяв вирішити це питання з керівництвом комбінату за 100 тис. гривень. У разі неподання грошей він заявив, що посприяє аби укладений договір не був оплачений в жодному разі. Тож підприємець був змушений погодитись на ці умови.

Правоохоронці затримали співробітника АТ «Енергоатом» під час отримання грошей в порядку ст. 208 КПК України» (повідомлення Київської міської прокуратури).

Як вбачається із матеріалів справи 30 вересня 2024 року на адресу відповідача надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 липня 2024 року № 51/12-116/01 про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000220, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою), з вимогою надати інформацію та документи, що стосуються позивача.

30 вересня 2024 року згідно з наказом № 1146-к ОСОБА_1 було звільнено роботи за невиконання правил поведінки па підприємстві, зокрема, в частині положень, передбачених частиною другою статті 142 КЗпП України, на підставі пункту 14 частини першої статті 40 КЗпП України.

Даний наказ був мотивований тим, що: «у розділі 4 «Правила поведінки працівників» Кодексу корпоративної етики ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-С.0.07.136-19 встановлено, що працівники повинні, зокрема, керуватися загальновизнаними принципами порядності, честі та. гідності; усвідомлювати вплив своєї поведінки на репутацію та результати діяльності Компанії (п. 4,1); не допускати використання імені Компанії, її репутації, засобів, конфіденційної інформації та ресурсів у приватних інтересах (п, 4,2); не використовувати і не розголошувати інформацію, що стала відома у зв`язку з виконанням своїх обов`язків, з метою отримання особистої вигоди (п.4.3); уникати ситуацій, які можуть призвести до конфлікту приватних інтересів та інтересів Компанії (п. 4.6); під час виконання посадових обов`язків та в особистому житті утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію Компанії, зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку Компанії чи її репутації (п, 4.7); не використовувати свої посадові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди (п.4.8)

Директором з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики АТ «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_1 допущено невиконання вказаних правил поведінки, у тому числі в частині положень, передбачених частиною другою статті 142 КЗпП України, зокрема, про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також, про умови роботи з конфіденційною інформацією; порушено вимоги пункту 6.2 Положення про конфіденційну інформацію АТ «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-Д.0.09.395-24 та п. 3.1, 4.2.12, 4.2.16 Посадової інструкції директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики ІП-К.6.14.001-23.

Виходячи із вищезазначеного, ураховуючи політику нульової толерантності Компанії до корупції, Зобов`язання про збереження конфіденційної інформації ОСОБА_1 від 16.01.2021, відповідно до пункту 7.2 Положення про конфіденційну інформацію АТ «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-Д.0.09.395-24 та пункту 6.2 Посадової інструкції директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики ІП-К.6.14.001-23».

27 вересня 2024 року набув чинності Закон України від 04 червня 2024 року №3768-ІХ «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України щодо встановлення додаткових підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця та деяких інших питань»

Так, частина перша ст. 40 КЗпП України була доповнена пунктом 14 - невиконання працівником правил поведінки на підприємстві, в установі, організації в частині положень, передбачених частиною другою статті 142 цього Кодексу.

При цьому зазначена норма не містить такої умови її застосування як спричинення роботодавцю негативних наслідків, про що помилково вказує скаржник в апеляційній скарзі.

Нова підстава для розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця має розглядатися разом з внесеними змінами до ст. 142 КЗпП України.

Згідно зі ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Складовою правил внутрішнього трудового розпорядку можуть бути правила поведінки на підприємстві, в установі, організації, які містять положення, зокрема, про зобов`язання працівників про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, зокрема інформації, що становить державну чи комерційну таємницю, а також про умови роботи з конфіденційною інформацією.

Встановлення правил поведінки на підприємствах, в установах, організаціях, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктах чи операторах критичної інфраструктури є обов`язковим.

При цьому, враховуючи вживання у статті 142 КЗпП України прислівника «зокрема», правила про поводження з інформацією з обмеженим доступом є лише одним із видів правил, за порушення яких роботодавець може розірвати трудовий договір на підставі п. 14 ст. 40 КЗпП України.

АТ «НАЕК «Енергоатом» внесене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83), та належить до об`єктів критичної інфраструктури згідно з Переліком секторів критичної інфраструктури, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 (підсектор 6 сектору 1 Переліку).

Таким чином, встановлення в АТ «НАЕК «Енергоатом» зазначених правил поведінки є обов`язковим.

Судом правильно встановлено та не оспорюється скаржником, що зазначені правила поведінки впроваджені в АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема у Кодексі корпоративної стики ДІЇ «НАЕК «Енергоатом» Л-С.0.07.136-19 (далі - Кодекс корпоративної стики, Кодекс) та Положенні про конфіденційну інформацію АТ «НАЕК «Енергоатом» ПЛ- Д.0.09.395-24 (далі - Положення про конфіденційну інформацію).

Зокрема Кодексом корпоративної етики передбачено: «Кодекс є документом, який узагальнює етичні і моральні норми, правила поведінки, що приймаються і підтримуються кожним працівником Компанії під час виконання своїх посадових обов`язків, незалежно від рівня займаної ним посади (п. 1.4);

Кодекс регулює розвиток корпоративної культури і повинен забезпечувати збереження працівниками Дії «НАЕК «Енергоатом» високих стандартів поведінки, традиційних для атомної енергетики (п. 1.5);

Дотримання вимог Кодексу є обов`язковою умовою роботи в Компанії. У своїй професійній діяльності всі працівники Компанії повинні керуватись принципами, встановленими у Кодексі. Положення Кодексу поширюються на всіх працівників Компанії незалежно від займаної посади (п. 1.6);

Кожен працівник несе особисту відповідальність за дотримання Кодексу та має право на внесення пропозицій про зміни, уточнення або розширення його норм (п. 1.7);

Недотримання працівником вимог Кодексу корпоративної етики є порушенням трудової дисципліни (п. 1.8);

ДІЇ «НАЕК «Енергоатом» встановлює такі корпоративні цінності:... запобігання і протидія корупції;... (п. 2.1);

ДП «НАЕК «Енергоатом» цінує у своїх працівниках та їхній роботі:... підтримку антикорупційної політики Компанії та особистий внесок у результативність системи запобігання і протидії корупції в Компанії;... (п. 2.2);

Діяльність Компанії за кожним напрямом здійснюється відповідно до законодавства України, нормативних, виробничих, організаційно-розпорядчих та інших документів Компанії і ґрунтується на таких принципах:

Нульова толерантність до корупції.

Виявляючи прихильність цьому принципу, Компанія:

вважає неприпустимими будь-які прояви корупції та зловживань у своїй діяльності;

вживає всіх передбачених законодавством заходів щодо запобігання, виявлення і протидії корупції у своїй діяльності;

забезпечує стимулювання керівників усіх рівнів на демонстрацію лідерства в протидії та виявленні корупції;

проголошує, що її працівники, посадові особи, керівники відокремлених підрозділів (генеральні директори, директори ВП) і керівник (президент Компанії) у своїй внутрішній діяльності, а також у правовідносинах із діловими партнерами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування керуються принципом «нульової толерантності» до будь-яких проявів корупції і вживатимуть всіх передбачених законодавством заходів щодо запобігання, виявлення та протидії корупції і пов`язаним з нею діям (практикам) (п. 3.6)».

У розділі 4 «Правила поведінки працівників» Кодексу корпоративної етики встановлено, що працівники повинні, зокрема:

- керуватися загальновизнаними принципами порядності, честі та гідності; усвідомлювати вплив своєї поведінки на репутацію та результати діяльності Компанії (п. 4.1);

- не допускати використання імені Компанії, її репутації, засобів, конфіденційної інформації та ресурсів у приватних інтересах (п.4.2);

- не використовувати і не розголошувати інформацію, що стала відома у зв`язку з виконанням своїх обов`язків, з метою отримання особистої вигоди (п.4.3);

- уникати ситуацій, які можуть призвести до конфлікту приватних інтересів та інтересів Компанії (4.6);

- під час виконання посадових обов`язків та в особистому житті утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію Компанії, зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку Компанії чи її репутації (п.4.7);

- не використовувати свої посадові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди; утримуватися від поведінки, яка може бути розцінена як готовність вчинити корупційне правопорушення, пов`язане з діяльністю Компанії (п. 4.8).

Також вимоги та організаційні засади із забезпечення режиму безпеки конфіденційної інформації АТ «НАЕК «Енергоатом» передбачені у Положенні про конфіденційну інформацію.

Згідно з підрозділом 2.1 Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом» ПМ-Д.0.34.621-23 керівництво Компанії та посадові особи усіх рівнів, які здійснюють управлінські функції в Компанії, зобов`язані особистим прикладом етичної поведінки формувати у працівників Компанії нульову толерантність до корупції, що є основою ділової культури, повсякденної ділової практики та ділової репутації Компанії.

Згідно з пунктом 3.1 Посадової інструкції директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс-політики ІП-К.6.14.001-23 (далі - Посадова інструкція) «Директор повинен знати і керуватися у своїй діяльності:

Конституцією та законами України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України;

нормативно-правовими актами щодо запобігання та протидії корупції, вимогами Антикорупційної програми ДП «НАЕК «Енергоатом», нормативними, виробничими та організаційно-розпорядчими документами Компанії з цих питань;

нормами і правилами з ядерної, радіаційної безпеки, технічної експлуатації АЕС, нормативно-правовими актами з охорони праці та пожежної безпеки;

Статутом ДЛ «НАЕК «Енергоатом», організаційно-розпорядчими, нормативними та виробничими документами ДП «НАЕК «Енергоатом»;

Правилами внутрішнього трудового розпорядку Дирекції Компанії».

Пунктами 4.2.12 та 4.2.16 Посадової інструкції передбачено, що «відповідно до функціонального змісту своєї діяльності, а також з метою виконання встановлених у Компанії вимог директор виконує обов`язки, пов`язані із загальними функціями управління: дотримання ним особисто та здійснення контролю за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та пожежної безпеки, правил та норм з безпеки в атомній енергетиці, організаційно-розпорядчої, нормативної та виробничої документації; дотримання вимог щодо роботи з інформацією з обмеженим доступом».

Згідно з пунктом 6.2 Посадової інструкції «Директор несе в установленому в Компанії порядку визначену законом відповідальність, зокрема за: невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання своїх посадових обов`язків, а також невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання посадових обов`язків підлеглим персоналом; необґрунтоване невиконання, неповне, неналежне або несвоєчасне виконання вимог нормативної, виробничої та організаційно-розпорядчої документації Компанії, розпоряджень керівників; недотримання вимог щодо роботи з інформацією з обмеженим доступом та із секретною інформацією».

Також колегією суддів враховується обсяг обов`язків позивача, визначених у пунктах 4.1.11 -4.1.14 Посадової інструкції: «забезпечувати встановлення принципів та основоположних елементів Комплаєнс- політики ДП «НАЕК «Енергоатом»; організовувати (брати участь в організації) та/або вживати заходів (брати участь у заходах), передбачених Комплаєнс-політикою ДП «НАЕК «Енергоатом»; забезпечувати контроль за дотриманням працівниками, представниками Компанії вимог, передбачених Комплаєнс-політикою; забезпечувати розроблення (брати участь у розробленні) та/або організовувати (участь в організації) та/або здійснювати (брати участь у здійсненні) та/або контролювати (брати участь у контролі) впровадження процедур із запобігання, виявлення та опрацювання комплаєнс-ризиків поза межами Комплаєнс-політики (за необхідності)».

Структурний підрозділ АТ «НАЕК «Енергоатом», який очолював позивач, є підрозділом, відповідальним за ведення Комплаєнс-політики.

Комплаєнс-політика визначає основні принципи та підходи щодо безумовного дотримання ДТ «НАЕК «Енергоатом», керівництвом та усіма працівниками, особами, які діють від імені Компанії, вимог законодавства, внутрішніх виробничих, нормативних, організаційно-розпорядчих та інших документів Компанії у своїй повсякденній діяльності та у взаємовідносинах з контрагентами і іншими зацікавленими сторонами, захист та підтримання позитивної ділової репутації Компанії, а також створення ефективної системи управління комплаєнс-ризиками (пункт 1.3 Комплаєнс-політики ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-С.0.14.-150.12).

До принципів Комплаєнс-політики, зокрема, належать дотримання вимог законодавства, нульова толерантність до корупції.

Апелянтом не оспорюється, що сфера посадових обов`язків позивача безпосередньо пов`язана із вжиттям ряду заходів, спрямованих на виявлення та управління комплаєнс-ризиками, зокрема для недопущення нанесення шкоди діловій репутації відповідача, запобігання корупції.

Судом першої інстанції правильно встановлено та не спростовано скаржником, про затримання позивача правоохоронними органами на отриманні неправомірної вигоди, що з врахуванням займаної позивачем посади та його посадових обов`язків, несе загрозу діловій репутації та іміджу АТ «НАЕК «Енергоатом» та ставить під публічний сумнів дотримання у товаристві принципів Комплаєнс-політики, нульової толерантності до корупції тощо.

Зазначене вище підтверджується рядом публікацій у медіа, які були досліджені судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано враховано і ту обставину, що що ділова репутація відповідача, який є єдиним в Україні оператором ядерних установок, має велике значення не тільки на державному, а й на міжнародному рівні. З огляду на повномасштабну агресію російської федерації та безперервні обстріли енергетичної інфраструктури країни ділові зв`язки з іноземними та міжнародними партнерами мають надвисокий пріоритет як для АТ «НАЕК «Енергоатом» окремо так і України в цілому. Повідомлення про затримання директора з контрольно-ревізійної роботи та комплаєнс- політики АТ «НАЕК «Енергоатом» на отриманні неправомірної вигоди не тільки шкодить діловій репутації відповідача, а і ставить під ризик продовження ділових стосунків з міжнародними компаніями та банками.

Таким чином, рішений про звільнення позивача було прийнято відповідачем на підставі наявної у нього офіційної інформації від Служби безпеки України та прокуратури, яка в сукупності з оприлюдненими матеріалами затримання давали відповідачу достатні дані для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення за порушення правил поведінки, встановлених у АТ «НАЕК «Енергоатом», зокрема Кодексу корпоративної етики, в частині обов`язку утримуватись від заходів, що можуть спричинити дискредитацію АТ «НАЕК «Енергоатом», зумовити конфлікт інтересів або завдати збитку АТ «НАЕК «Енергоатом» чи його репутації.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було встановлено наявність усіх елементів складу дисциплінарного проступку для звільнення за п. 14 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а скаржником не наведено доводи на спростування такого висновку суду.

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на порушення судом презумпції невинуватості позивача, оскільки, як правильно зазначив суд, ані відповідач у спірному наказі, ані суд під час розгляду цієї справи не вирішували питання щодо доведеності вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення, що перебуває поза межами компетенції відповідача та цього суду.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи вказаний спір в межах заявлених вимог дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення позивача, яким було порушено внутрішні документи/правила АТ «НАЕК «Енергоатом».

Згідно з практикою ЄСПЛ не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою з рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Аustria» про неприйнятність заяви № 9295/81, рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «Є. v. thе United Kingdom» про неприйнятність заяви № 1 1882/85).

Таким чином, кримінальна та дисциплінарна відповідальність є відокремленими правовими інститутами з різними підставами, порядком застосування, колом суб`єктів, характером стягнень, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та одночасне існування кримінального провадження щодо нього не суперечать принципам справедливості та пропорційності та не є подвійним притягненням до відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічні висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13.03.2025 у справі № 9908SСGС/15/24, від 12.09.2024 у справі № 9908SCGC/12/24, від 19.05.2021 у справі № 9901/997/18.

Даючи оцінку доводам апелянта в частині не відібрання пояснень у позивача, щодо обставин вчиненого правопорушення суд першої інстанції правильно зазначив, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17, від 19.10.2016 у справі № 6-2801цс15, від 21.10.2019 у справі № 711/8227/16-ц.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Крилевцем Євгенієм Сергійовичем , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв