Провадження № 2/727/38/25
У Х В А Л А
про прийняття відмови від позову, закриття провадження у справі та стягнення судових витрат (повний текст)
04 листопада 2025 року
Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:
головуючої судді Бойко М.Є.,
за участю:
секретаря судового засідання Васківчук В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Снігура С.В.,
відповідачки ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в м. Чернівці, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Снігур Сергій Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У грудні 2024 року адвокат Снігур С.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про стягнення на користь останнього з ОСОБА_2 22 000 доларів США, в обґрунтування якого посилався на підписання відповідачкою 03.09.2019 року в присутності свідків письмової розписки про отримання нею цих грошових коштів у борг та невиконання зобов`язання щодо їх повернення до 25.12.2020 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.03.2025 року було задоволено відповідне клопотання відповідачки ОСОБА_2 призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, розгляд справи на час проведення цієї експертизи зупинено.
15.10.2025 року до суду надійшов висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, згідно якого підпис від імені ОСОБА_2 в борговій розписці від 03.09.2019 року виконаний не відповідачкою, а іншою особою.
Ухвалою суду від 17.10.2025 року провадження у справі поновлено.
27.10.2025 року до суду надійшли клопотання адвоката відповідачки Мандзюка В.Б. про стягнення з ОСОБА_1 на її користь судових витрат, понесених на оплату проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 16 115,04 грн. та на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 40 000 грн.
У підготовчому судовому засіданні 04.11.2025 року позивач та його представник адвокат Снігур С.В. заявили про відмову від позовних вимог, просили її прийняти, закрити провадження у справі та повернути ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого ним за подачу позову до суду на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України. Також, сторона позивача просила відмовити у задоволенні клопотань відповідачки ОСОБА_2 про стягнення судових витрат повністю, при цьому адвокат позивача зазначив, що розмір витрат відповідачки на правничу допомогу в сумі 40 000 грн. не відповідає принципам та критеріям розумності, реальності, справедливості та пропорційності, а також співмірності із складністю справи та з обсягом наданих адвокатом Мандзюком В.Б. послуг.
Відповідачка ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні проти прийняття відмови позивача від позову не заперечувала, одночасно просила повністю задовольнити ї клопотання про стягнення з ОСОБА_1 на її користь судових витрат.
Адвокат відповідачки Мандзюк В.Б. у підготовче судове засідання 04.11.2025 року не з`явився, ОСОБА_2 просила суд його провести без участі її предстаника.
Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Дослідивши відповідну заяву та матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову та на підставі ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ст. ст. 49, 255 ЦПК України відмовився від позовних вимог повністю, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.
Згідно з ч. 3ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
При цьому суд враховує, що позивач відмовився від позову, а суд прийняв таку відмову, а тому відповідно до вимог ч. 1ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції від 28.11.2024 та від 20.12.2024 у розмірі 9152,20 грн.
Вирішуючи клопотання відповідачки про стягнення з позивача на її користь понесених у зв`язку із розглядом справи судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Отже, під час вирішення питання про компенсацію судових витрат після прийняття відмови від позову слід зважати й на те, що особа, до якої пред`явлено позов, об`єктивно має вживати заходів для захисту своїх прав у суді, для чого зокрема відповідачка з метою доведення необґрунтованості вимог заявленого до нею позову про стягнення боргу за розпискою заявила клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, оплатила вартість її проведення, звернулася до адвоката за професійною правовою допомогою.
Питання розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову регулюється саме ч.3 ст.142 ЦПК України, конструкція цієї норми не передбачає необґрунтованість дій позивача як умову відшкодування понесених витрат відповідачу.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відтак, оскільки позивач відмовився від позову повністю, при цьому відповідачка вживала заходів для захисту своїх прав у суді і понесла витрати на правничу допомогу та оплату експертизи, ці витрати підлягають стягненню з позивача на її користь.
Як свідчать матеріали справи, відповідачкою ОСОБА_2 було здійснено оплату судової почеркознавчої експертизи в сумі 16 115,04 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №.1.123824549.1 від 29.04.2025 року, а тому, з урахуванням положень з ч. 3 ст. 142 ЦПК України, в цій частині клопотання ОСОБА_2 слід задовольнити повністю.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (правовий висновок ВС, який викладено у постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15ц).
Разом з цим суд вважає завищеною оплату вищезазначених послуг, оскільки заявлена позивачем сума на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн. не є повною мірою обґрунтованою та не відповідає критерію розумності, зокрема, зважаючи на те, що фактично розгляд справи проводився в спрощеному провадженні, адвокатом складено відзив на позовну заяву (3 сторінки) та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, про долучення доказів до матеріалів справи, про витребування доказів, про стягнення судових витрат, у судових засіданнях адвокат Мандзюк В.Б. приймав участь тільки двічі: 25.02.2025 року та 18.03.2025 року ( тривалістю близько 30 хвилин кожне).
З огляду на зазначене, також виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи клопотання позивача про не співмірність цих витрат, характер виконаної роботи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також критерії розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., що відповідатиме реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності.Таким чином в цій частині клопотання відповідачки підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 п.4.,ст.255, 206, 137,141, 142 ЦПК України, суд
Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Снігур Сергій Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Роз`яснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Повернути ОСОБА_1 50% суми судового збору - 4576,10 гривень, сплаченого ним згідно платіжних інструкцій №17, №18 від 28.11.2024 року та №38 від 20.12.2024 р. в АТ «Ощадбанк».
Клопотання відповідачки ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10 000 (десять тисяч) грн., а також витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 16 115,04 грн. Всього 26 115,04 грн. В іншій частині у задоволенні цього клопотання відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали складено 05.11.2025 року.
Суддя М. Є. Бойко