СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/150/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А. від 23.07.2025 року вищезазначену заяву було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Як зазначено у заяві про забезпечення позову до його подачі, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

На обґрунтування необхідності забезпечення позову, посилається на те, що ОСОБА_2 на даний час має намір відчужити спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Відтак, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000); заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову без виклику сторін, суд керується ч. 13 ст.7 ЦПК України, відповідно до якої розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали, долучені до заяви, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року, справа № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Разом з тим, заява про забезпечення позову не містить доказів належності ОСОБА_2 спірного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , оскільки з наданого заявником попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2019 року та договору від 26.07.2019 року про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 12.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 .

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки заявником не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову в цій частині та їх співмірність заявленим вимогам, а також не надано доказів щодо перебування у власності ОСОБА_2 спірного майна, і того факту, що він має намір його відчужити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: І.В. П`ятничук