Провадження № 2-р/359/10/2025
Справа № 359/2785/21
УХВАЛА

10 вересня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Кулик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майно подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про майно подружжя задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0030, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, Щасливська сільська рада. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення коштів задоволено частково. Поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 виділивши у власність ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 : котельню «1-4» площею 3,2 кв.м., Підсобне «1-5» площею 17,0 кв.м., Гараж «1-6» площею 20,2 кв.м., Підсобне «1-7» площею 1,4 кв.м., Підсобне «1-8» площею 0,8 кв.м., Санвузол «2-11» площею 12,6 кв.м., Підсобне «2-12» площею 3,5 кв.м., Сходинкову «2-13» площею 3,5 кв.м., Житлова «2-14» площею 18,8 кв.м., з господарських будівель -Погріб під частиною будинку (Літера В) площею основи 31,5 кв.м., а ОСОБА_1 : Коридор «1-1», площею 1,4 кв.м., Кухню «1-2» площею 13,7 кв.м., Прихожу «1-3» площею 43,1 кв.м., Сходинкову «2-9» площею 15,6 кв.м., Житлову «2-10» площею 24,6 кв.м., Житлову «2-15» площею 20,5 кв.м. Визнано право власності за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0030, що розташована Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, Щасливська сільська рада в розмірі 1/2частки. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. За відхилення від рівності часток стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 грошову компенсацію в розмірі 139 475 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 1/2 частини інвестиційного внеску в розмірі 429 352,5 грн.

Однак, на думку заявника рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 одночасно як визнано права власності за позивачем на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , так і здійснено поділ цього житлового будинку в натурі, виділивши у власність кожному із учасників відокремлені частини житлового будинку в окремий (самостійний) об`єкт нерухомого майна. Тому, вважає заявник, що таке формулювання резолютивної частини судового рішення є не зрозумілим, призводить до складності та не можливості проведення у визначеному законом порядку державної реєстрації права власності на окрему виділену позивачу частину домоволодіння в порядку передбаченому законом за неоднозначністю розуміння змісту резолютивної частини судового рішення в частині чи припинено право спільної часткової власності на 1/2 частку позивача у житловому будинку та чи здійснено поділ його в натурі з припиненням права позивача на його часту у цьому майні.

Таким чином, заявник просить роз`яснити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21, в тій частини чи припинилося право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 в результаті вирішення судом вимоги за зустрічним позовом про поділ в натурі цього житлового будинку з виділенням позивачу та відповідачу окремих (самостійних) ізольованих частин житлового будинку пропорційно до їх часток в об`єкті житлового нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності на який прямо містяться в приписах ст. 367 ЦК України, оскільки в мотивувальній чи резолютивній частині судового рішення про судом не зазначено та мотивів з приводу цього не наведено.

Представник заявника, адвокат Ковальчук С.М. подав до суду заяву про проведення розгляду його заяви про роз`яснення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 у його відсутність та відсутність заявника. В заяві повністю підтримав необхідність роз`яснення судового рішення з підстав, що були викладені в заяві про роз`яснення судового рішення.

Представник відповідача, Соколов С.В., подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судом встановлено, що 1 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому у тому числі були заявлені вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2021 року у справі № 359/2785/21 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

31 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності, в якому серед інших вимог було заявлено вимогу про Поділ між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку і земельної ділянки з кадастровим номером № :01:001:0030, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину житлового будинку з 1/2 частиною земельної ділянки.

Протокольною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2021 року зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду разом із первісним позовом.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про майно подружжя задоволено частково:

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0030, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, Щасливська сільська рада.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення коштів задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 виділивши у власність ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 : котельню «1-4» площею 3,2 кв.м., Підсобне «1-5» площею 17,0 кв.м., Гараж «1-6» площею 20,2 кв.м., Підсобне «1-7» площею 1,4 кв.м., Підсобне «1-8» площею 0,8 кв.м., Санвузол «2-11» площею 12,6 кв.м., Підсобне «2-12» площею 3,5 кв.м., Сходинкову «2-13» площею 3,5 кв.м., Житлова «2-14» площею 18,8 кв.м., з господарських будівель -Погріб під частиною будинку (Літера В) площею основи 31,5 кв.м., а ОСОБА_1 : Коридор «1-1», площею 1,4 кв.м., Кухню «1-2» площею 13,7 кв.м., Прихожу «1-3» площею 43,1 кв.м., Сходинкову «2-9» площею 15,6 кв.м., Житлову «2-10» площею 24,6 кв.м., Житлову «2-15» площею 20,5 кв.м.

Визнано право власності за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0030, що розташована Київська область, Бориспільський район, с. Щасливе, Щасливська сільська рада в розмірі 1/2частки

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

За відхилення від рівності часток стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 грошову компенсацію в розмірі 139 475 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 1/2 частини інвестиційного внеску в розмірі 429 352,5 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з підстав передбачених ст. ст. 60, 61 СК України та ст. 368 ЦК України, є об`єктами права спільної сумісної власності позивача та відповідача як подружжя, про що сторонами не заперечувалося під час розгляду справи судом, в результаті чого було визнано за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна за вимогами, що були заявлені в первісному позові.

Задовольняючи вимоги за зустрічним позовом суд в мотивувальній частині свого судового рішення дійшов висновку, що поділу в натурі підлягає житловий будинок за варіантом №1 згідно зі звітом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_2 слід виділити в існуючій площі забудови в окреме користування частину приміщень, що складається: котельня «1-4» площею 3,2 кв.м., підсобне «1-5» площею 17,0 кв.м., Гараж «1-6» площею 20,2 кв.м., , Підсобне «1-7» площею 1,4 кв.м., Підсобне «1-8» площею 0,8 кв.м., Санвузол «2-11» площею 12,6 кв.м., Підсобне «2-12» площею 3,5 кв.м., Сходинкову «2-13» площею 3,5 кв.м., Житлова «2-14» площею 18,8 кв.м., з господарських будівель -Погріб під частиною будинку (Літера В) площею основи 31,5 кв.м., а ОСОБА_1 : Коридор «1-1», площею 1,4 кв.м., Кухню «1-2» площею 13,7 кв.м., Прихожу «1-3» площею 43,1 кв.м., Сходинкову «2-9» площею 15,6 кв.м., Житлову «2-10» площею 24,6 кв.м., Житлову «2-15» площею 20,5 кв.м.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Як передбачено ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно із ч.4 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.

Згідно із ст. 367 ЦК України майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25) вказала: "У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 ЖК України.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.

Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.

У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 одночасно як визнано права власності за позивачем на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , так і вирішено іншу вимогу заявлену в зустрічному позові, а саме здійснено поділ цього житлового будинку в натурі, виділивши у власність кожному із учасників відокремлені частини житлового будинку в окремий (самостійний) об`єкт нерухомого майна.

Суд погоджується із доводами заявника, що таке формулювання резолютивної частини судового рішення є не зрозумілим, призводить до складності та не можливості проведення у визначеному законом порядку державної реєстрації права власності на окрему виділену позивачу частину домоволодіння в порядку передбаченому законом за неоднозначністю розуміння змісту резолютивної частини судового рішення в частині чи припинено право спільної часткової власності на 1/2 частку позивача у житловому будинку та чи здійснено поділ його в натурі з припиненням права позивача на його часту у цьому майні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 70) від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц виснувала : «Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна».

Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 75) від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц виснувала : «Отже, задоволення вимоги про поділ квартири АДРЕСА_4 як спільної сумісної власності шляхом визнання за позивачем та колишньою дружиною права власності на її частину за кожним саме собою свідчить про припинення правового режиму спільної сумісної власності на такий об`єкт. Тому в судів попередніх інстанцій не було підстав для зазначення в резолютивній частині рішення про припинення такого режиму щодо квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 40) від 08 лютого 2022 року у справі за № 209/3085/20 вже виснувала, що окрема вимога припинити право спільної сумісної власності також є неефективним способом захисту.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення.

Статтею 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права судове рішення може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен надавати відповідь на нові питання та вирішувати нерозглянуті вимоги, він має роз`яснити положення ухваленого рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 вказано, що "необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 596/1922/18 (провадження № 14-13зц23).

Таким чином, підлягає роз`ясненню рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21, вирішення судом вимоги за зустрічним позовом про поділ в натурі цього житлового будинку з виділенням позивачу та відповідачу окремих (самостійних) ізольованих частин житлового будинку пропорційно до їх часток в об`єкті житлового нерухомого майна, свідчить про припинилося право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 в результаті

Керуючись ст.ст. 258-261, 271, 353, 354 ЦПК України, , суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Ковальчука Степана Миколайовича про роз`яснення рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21- задовольнити.

Роз`яснити рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майно подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення коштів в наступний спосіб:

Вирішення рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року у справі № 359/2785/21 позовної вимоги про поділ між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши у власність ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 : котельню «1-4» площею 3,2 кв.м., Підсобне «1-5» площею 17,0 кв.м., Гараж «1-6» площею 20,2 кв.м., Підсобне «1-7» площею 1,4 кв.м., Підсобне «1-8» площею 0,8 кв.м., Санвузол «2-11» площею 12,6 кв.м., Підсобне «2-12» площею 3,5 кв.м., Сходинкову «2-13» площею 3,5 кв.м., Житлова «2-14» площею 18,8 кв.м., з господарських будівель - Погріб під частиною будинку (Літера В) площею основи 31,5 кв.м., а ОСОБА_1 : Коридор «1-1», площею 1,4 кв.м., Кухню «1-2» площею 13,7 кв.м., Прихожу «1-3» площею 43,1 кв.м., Сходинкову «2-9» площею 15,6 кв.м., Житлову «2-10» площею 24,6 кв.м., Житлову «2-15» площею 20,5 кв.м. свідчить про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Чирка С.С.