Справа № 461/1886/25
Провадження № 2/461/1265/25
06.11.2025 року м. Львів
Галицький районний суд міста Львова
головуючого судді Радченка В.Є.,
при секретарі судового засідання Штогрині В.-Н. Л.,
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
04.11.2025 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2025 року у справі № 911/2062/25 відкрито провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Вважає, що розгляд справи за позовом Ат «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому просить провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
06.11.2025 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшли заперечення представника позивача щодо закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник АТ «Ідея Банк» зазначає, що майновий спір, який виник між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , підлягає розгляду Господарським судом Київської області. Тому просив передати позовну заяву АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором до Господарського суду Київської області, у провадженні якого перебуває справа №911/2062/25.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Статтею 16 ЦК України положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до статті 1 ГПК України господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 04.09.2025 року у справі № 911/2062/25 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Статтею 2 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.
Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.
Згідно з ч.1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Відповідно до ч.1 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19) розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Крім того, у цій постанові зазначається, що закриття судом провадження у справі у випадку, коли спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлює захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а відтак клопотання представника відповідача суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд відповідно до положення ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства вбачає підстави для передачі цивільної справи за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором до Господарського суду Київської області, у провадженні якого перебуває справа №911/2062/25.
Керуючись ст.ст. 19, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, -
Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Савченко (дошлюбне прізвище Войтович) Людмили Василівни, про закриття провадження у справі.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко