Провадження № 2-др/127/68/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

10 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Березовської О. А.,

за участі секретаря судового засідання Схабовської І.М.,

представника позивача адвоката Мишковської Т. М.,

представника відповідача адвоката Лунегова О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №127/33792/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволений в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000 доларів США та судовий збір в сумі 12 400, 00 грн.

На адресу суду 29.05.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить ухвалити додаткове рішення у справі №127/33792/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог. У додатку до заяви наданий опис виконаних робіт по справі №127/33792/ 24. Заява вмотивована тим, що під час розгляду справи суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач на правничу допомогу 30 000, 00 грн. Понесені витрати підтверджуються договором про надання правової допомоги №157/24 від 08.07.2024, додатком №1 до нього та квитанцією від 08.07.2024 (додані до позову) та описом виконаних робіт.

15.05.2025 та 28.10.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та 28.10.2025 на адресу суду від представника відповідача, адвоката Лунегова О. О., надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Клопотання та заперечення вмотивовані тим, що представник відповідача, посилаючись на ч. 2 ст. 137 ЦПК України, вказує, що позивач в заявах до суду зазначає вартість наданих послуг, тобто розмір гонорару 30 000, 00 грн, проте не зазначено час написання позовної заяви та підготовки до судових дебатів, кількість судових засідань та вартість кожного, а тому незрозуміло чому була сплачена така сума за надані послуги.

Не розподіляються витрати, що не є правничої допомогою: набір і друкування документів, копіювання додатків, надсилання документів, подання позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд».

Витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду, а саме написання досудової вимоги, представник відповідача вважає безпідставними, оскільки вище вказана послуга була надана позивачу до складання та подання позовної заяви до суду, а тому не можуть бути витратам, пов`язаними з розглядом справи. Крім того, вказує, що розмір витрат позивача на правничу допомогу не доведений та документально не обґрунтований, а також не відповідає критеріям розумної необхідності таких витрат.

Також представник відповідача просить врахувати, що дохід (пенсія) відповідача у 2024 році в середньому становила 3 703, 61 грн, а у 2025 році 4 105, 00 грн.

Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а у разі її розгляду зменшити розмір витрат до 5 000, 00 грн.

У додатку до заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення представником відповідача надана довідки про доходи, видана пенсіонеру ОСОБА_2 , від 12.05.2025 за 2024 рік та від 27.10.2025 за січень-вересень 2025 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з мотивів, вказаних в заяві, додатково пояснила, що позивачу нею була надана правнича допомога, яка полягала у підготовці претензії, позовної заяви, представництві інтересів позивача в судових засіданнях в суді першої інстанції. В договорі про надання правничої допомоги сторонами встановлена стала сума гонорару, тому підтвердженням витрат крім договору є квитанція про оплату послуг та опис виконаних робіт. Крім того, представник позивача просить врахувати, що сама відповідач, укладаючи договір з адвокатом Руснаком В. О. визначила суму гонорару 30 000, 00 грн, про що зазначено у відзиві на позовну заяву. Отже, в цій категорії справ такий гонорар є співмірним з виконаною адвокатом роботою, що спростовує позицію представника відповідача щодо гонорару адвоката, який представляв інтереси позивача, та просить стягнути таку ж суму.

Щодо пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача пояснила, посилаючись на ст. 270 ЦПК України, що вважає, що строк позивачем не пропущений. Докази витрат на правничу допомогу були надані суду разом з позовної заявою та подана заява про ухвалення додаткового рішення.

Щодо врахування доходу відповідача зазначила, що належним доказом для підтвердження розміру доходів відповідача може бути документ фіскального органу, довідка про розмір пенсії відповідача не є таким документом, враховуючи, що відповідач стверджувала в судовому засіданні, що разом з чоловіком займається сільськогосподарською діяльністю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу з підстав, вказаних у письмових запереченнях. Крім того вказав, що суд має врахувати, що підготовка претензії не є правничою допомогою у справі, представником позивача підготовлена тільки позовна заява, відповідь на відзив не готувалась. Крім того, вважає, що пропущений п`ятиденний строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Також просить врахувати матеріальне становище позивача, яка є пенсіонеркою, одержує невелику пенсію, інших доходів не має, заперечує, що відповідач особисто займається підприємницькою діяльністю.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3 та 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору № 157/24 про надання правничої допомоги від 08.07.2024 (а. с. 14-16 т. 1); копію умови та порядок розрахунків, які є додатком №157/24 до договору про надання правової допомоги від 08.07.2024 (а. с. 17 т. 1); квитанцію до прибуткового касового ордеру від 08.07.2024 на суму 30 000, 00 грн (а. с. 18 т. 1), опис виконаних робіт по справі №127/33792/24 (а. с. 169 т. 1).

З договору про надання правничої допомоги вбачається, що його предмет стосується стягнення заборгованості по борговій розписці. Відповідно до п. 2.1. правнича допомога надається адвокатом клієнтові шляхом усного та письмового консультування, складання проектів необхідних процесуальних документів, заяв, скарг, клопотань, претензій та позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, скарг в порядку виключного провадження, представництво та захист клієнта в усіх судових установах, органах державної влади, правоохоронних органах, інших підприємствах, установах організаціях незалежно від форм власності.

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, передбачені ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Відповідач, заперечуючи щодо розміру витрат на правничу допомогу, вказує, що такий розмір не доведений та документально не обґрунтований, а також є таким, що не відповідає критеріям розумної необхідності таких витрат, принципам співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, складності справи та виконаної адвокатом роботи. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат позивача на правову допомогу адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю та необґрунтованістю. Співмірними витратами представник відповідача вважає 5 000, 00 грн.

Суд встановив, що заявлені витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, яка становить 1 236 900, 00 грн, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги.

З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики, справа розглядалась за правилами загального позовного провадження в силу вимог закону, але не є складною, бо не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; в цій категорії спірних правовідносин, наявна усталена судова практика; обсяг досліджених доказів є невеликим.

У цій справі адвокати Мишковська Т. М. та Ткачук В. В. надали позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви (а. с. 1- 3 т. 1), досудової вимоги (а. с. 11-13 т. 1), заяви з запереченнями на клопотання представника відповідача (а. с. 120-121 т. 1), приймали участь в трьох підготовчих засіданнях та в п`яти судових засіданнях.

Суд вважає, що з урахуванням складності справи, наявності усталеної судової практики, дії адвокатів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є занадто значними. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 30 000, 00 грн є надмірною, але суд не погоджується з заявленими представником відповідача 5 000, 00 грн, які є заниженням оцінки роботи адвокатів.

Враховуючи складність справи та виконану роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням заперечень відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатами роботою.

Щодо заперечень представника відповідача, що представником позивача пропущений п`ятиденний строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд зазначає, що докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу надані суду разом з позовною заявою, додатково разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, поданою до суду 29.05.2025, суду наданий опис виконаних адвокатом робіт. Отже, суд не вбачає підстав для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду, бо позивачем разом з позовною заявою було надано суду договір про надання правничої допомоги та докази оплати правницої допомоги, з заявою про ухвалення додаткового рішення суду наданий письмовий доказ, який конкретизує види виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

В додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 08.07.2024, сторони визначили, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги складає 30 000, 00 грн та гонорар сплачується в повному обсязі під час підписання договору. Отже, сторони визначили вартість всього обсягу виконаної адвокатами роботи без прив`язки такої роботи до погодинної вартості або фіксованої вартості за вид роботи, що, на думку суду, не суперечить вище зазначеним нормам ЦПК України

Отже, суд відхилив заперечення представника відповідача щодо пропуску строку для подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу та відсутності обґрунтування зазначення вартості робіт з зазначенням їх погодинної чи фіксованої оплати за вид роботи.

Суд доходить висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, однак вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу мають бути задоволені частково в сумі 20 000, 00 грн.

Керуючись статтями 133,135,137,141,258-261, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №127/33792/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне додаткове рішення складене 10.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Олена Березовська