__________________________________________________________________________________________________________________________

УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

07.11.2025 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.11.2025, звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 20 000,00 гривень з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Скриль Ю.А.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати на предмет відповідності вимогам ЦПК України, суддя дійшов висновку, про наявність правових підстав передбачених ст. 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Тобто наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом. Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з положеннями п.4 ч.2, п.4 ч.3 статті 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, якими вони обґрунтовано. До заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з матеріалами справи адреса реєстрації заявниці: АДРЕСА_1 , що належить до території Болградського районного суду Одеської області.

Водночас, заявниця при зверненні до суду зазначила, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак доказів щодо фактичного проживання заявниця суду не надала.

Суддею скеровано запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно відповіді від 06.11.2025 №1979416, місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА», є: м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 4, офіс 203, що належить територіально до Приморського району м. Одеси.

Таким чином, суддею встановлено місце реєстрації ОСОБА_1 Болградський район, Одеської області, с. Кубей, доказів фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до матеріалів заяви ОСОБА_1 не долучено.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У даному випадку, встановити територіальну підсудність даної справи до Київського районного суду м. Одеси не є можливим.

Відповідно до частини 8 статті 165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, роз`яснивши, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись ст.163,165,166, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ОДЕСА».

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю. А. Скриль