Справа № 444/1003/25
Провадження № 2-о/444/142/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І. представник заявника ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Просить суд встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично без реєстрації постійно проживав з грудня 2016 р. і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю разом з його рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільно господарство, були пов`язані спільним побутом, мали між собою спільні права та обов`язки з підстав зазначених у заяві.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак її представник - адвокат Фартушок Т.Б. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить такі задовольнити з підстав зазначених у заяві. Просив суд при винесенні рішення врахувати також усі письмові пояснення долучені до матеріалів справи.

Представники заінтересованих осіб: Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином.

Однак, від представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України на адресу суду 01.04.2025 року надійшли пояснення у справі (а.с. 43-46) у яких він зазначив, що заявником не наведено належних і допустимих доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці та загиблого. Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання заявниці з загиблим однією сім`єю та на підтвердження спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків заявником не надано, на його думку, відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Просить суд прийняти письмові пояснення Міністерства оборони України на заяву та врахувати його при прийнятті рішення у даній справі.

Від представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_6 на адресу суду 29.04.2025 року надійшли писомові пояснення (а.с. 61-63) у яких зазначив, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів на обгрунтування факту проживання з ОСОБА_6 однією сімєю у розумінні положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України. Просив суд справу розглядати без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 15.09.2025 року надав на адресу суду заяву (а.с.145) у якій зазначив, що у нього відсутній будь-який спір із заявником, ОСОБА_8 , зокрема щодо частки, розміру та права на отримання одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у тому числі під час перебування у полоні. Зазначив, що ОСОБА_8 є сестрою його батька, ОСОБА_6 , та достатньо тривалий час після розлучення батька із матір"ю проживала з ним та його мамою спільно як одна сім`я, вони вели спільний побут, спільне господарство, разом святкували свята такі як Різдво, Пасха та інші. Ним не заперечується та визнається факт спільного проживання ОСОБА_8 з ОСОБА_6 (його батьком) однією сім`єю. Щодо розміру частки ОГД він також не заперечує право ОСОБА_8 на отримання частки одноразової грошової допомоги. Наголосив, що ними узгоджено у відповідності до постанови КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 та наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 р. № 45 і постанови КМ України від 28 лютого 2022 року № 168 узгоджено частки кожної особи для отримання частки одноразової грошової допомоги, відтак між ними немає жодного спору про право, про розмір ОГД частки належній кожній із осіб тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що його батько ОСОБА_6 проживав без реєстрації разом із своєю рідною сестрою (заявницею у справі) та матір"ю у АДРЕСА_2 , так як його будинок по АДРЕСА_3 , у якому він був зареєстрований, не був придатний для проживання. Зазначив, що ще задовго до війни ОСОБА_6 (його батько) пішов проживати в будинок до матері та сестри (заявниці), де вони проживали однією сім"єю та вели спільне господарство. З 2016 року його батько брав участь в АТО. До якого часу не пригадує, однак з перших днів повномаштабного вторгнення російської федерації пішов служити. Вони з батьком перебували на службі поблизу м. Попасна Луганської області, де його батько і загинув. Просить суд заяву ОСОБА_3 задоволити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка попередньо була приведена до присяги та якій роз"яснено зміст ст. ст. 384, 385 КК України, показала, що ОСОБА_6 проживав разом із своєю мамою та сестрою (заявницею) однією сімєю у квартирі у АДРЕСА_2 та вели спільне господарство. Хоча великого господарства не було, оскільки проживали у квартирі, однак була грядка на якій ОСОБА_6 допомагав сестрі та мамі. Конфліктів між ними не було.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представників зацікавлених осіб та зацікавлених осіб, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності та належне повідомлення їх про час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Судом встановлено, що встановлення факту проживання однією сім"єю не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), відсутній спір про право, а тому, суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення факту необхідно розглядати саме в порядку окремого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в смт. Куликів Жовківського району Львівської області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що видно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 15.01.2014 року (а.с. 17-19).

Окрім, ОСОБА_3 , 1964 року народження (заявниці) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 станом на 29.12.2016 року зареєстрована ОСОБА_7 , 1935 року народження (її мама) та проживав без реєстрації ОСОБА_6 , 1965 року народження (брат), що видно з копії довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописку за № 3726 від 29.12.2016 року виданої Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області (а.с.7). У довідці зазначено, що у квартирі, яка належить на праві власності ОСОБА_7 зареєстровані двоє чоловік, а проживають троє чоловік.

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є сестрою ОСОБА_6 підтверджується їхніми копіями свідоцтв про народження (а.с.13-14).

Так, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 і її батьками є Сильвестр - батько та ОСОБА_7 - мати (а.с.13). Заявниця своє дівоче прізвище ОСОБА_11 змінила на ОСОБА_12 у зв"язку із укладенням шлюбу 05.03.1983 року з ОСОБА_13 , який 17.01.2001 року було розірвано, що видно з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.16).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видно, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 і його матір"ю є ОСОБА_7 (а.с.14).

Тобто, з наведеного встановлено, що заявниця та ОСОБА_6 є рідними сестрою та братом.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.15) видно, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 . Місце смерті: м. Попасна Луганської області.

Військова частина НОМЕР_5 за вих. № 1498 від 08.04.2022 року видала ОСОБА_7 (матері заявниці) довідку про те, що штаб - сержант ОСОБА_14 захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та який загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 в результаті інших уточнених травм із залученням декілької ділянок тіла, вибухової травми, вогнепального поранення тіла, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій під час бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районі Луганська область м. Попасна, що видно з копії цієї довідки долученої заявницею до матеріалів справи (а.с.10).

З витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол № 129 від 17 травня 2022 року), який виданий 16 Регіональною військово-лікарською комісією (а.с.9) видно, що поранення (22.03.2022) штаб-сержанта ОСОБА_15 , 1965 року народження, «Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Вогнепальні поранення тіла. Вибухова травма. Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла», підтверджене військово-обліковими документами, витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_5 (по стройовій частині) №87 від 08.04.2022, сповіщенням про смерть (загибель) №194 від 08.04.2022, виданого командиром в/ч НОМЕР_5 , що на підставі лікарського свідоцтва про смерть №812 від 26.03.2022, виданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ», та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 02.04.2022, виданого Куликівською селищною радою Львівського району Львівської області, послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 , - ПОРАНЕННЯ І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Підстава: протокол № 129 від 17.05.2022 року.

Мати загиблого ОСОБА_6 та заявниці - ОСОБА_3 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с.11).

Як встановлено, за життя їй не була у повній мірі виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із смертю сина - ОСОБА_6 , про що зазначила заявниця у заяві.

У відповідності до ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 01.07.2025 року (а.с. 110-111) витребувано у Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)(юридична адреса: 80300, місто Жовква, вул. Воїнів УПА, 1 Львівського району Львівської області)- інформацію чи заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

На виконання ухвали суду від 01.07.2025 року на адресу суду 29.07.2025 року надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.123) з якої видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 не заводилась.

Тобто, з наведеного вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 ніхто із спадкоємців у нотконтору із заявами про прийняття спадщини не звертався.

Однак, як встановлено судом, 29.11.2024 р. заявник - ОСОБА_3 , звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_4 ) із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 336, одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю ОСОБА_15 як: члену сім`ї загиблого, на підтвердження чого надала документи, що підтверджують відповідні обставини, що видно з копії її заяви (а.с.71).

В цей же день ОСОБА_3 надала згоду на збір та обробку персональних даних, що видно з копії цієї згоди долученої до матеріалів справи (а.с. 72) та отримала розписку-повідомлення про прийняття від неї вищевказаної заяви з додатками (а.с.12).

Таку ж заяву та згоду 04.12.2024 року подав син ОСОБА_6 - ОСОБА_2 , що стверджується копіями таких (а.с. 69-70).

Однак, суд не залишає поза увагою заяву ОСОБА_2 , яка завірена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області 21.11.2022 року та зареєстрована в реєстрі за № 1419 (а.с.72) зі змісту якої видно, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , усвідомлюючи значення цієї нотаріальної дії, її наслідки, а також відповідно до його волі та волевиявлення, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, цією заявою повідомив, що не претендує на частку виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_10 його батька ОСОБА_6 . Заява ним прочитана, її зміст йому зрозумілий і відповідає його волі.

26.11.2024 року ОСОБА_2 відкликав складену ним заяву 21.11.2022 року, про що подав відповідну заяву, яка завірена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області 26.11.2024 року та зареєстрована в реєстрі за № 2536 (а.с.73).

Також, суд зважає той факт, що ще один син ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подав на імя начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 заяву, яку завірена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області 21.11.2022 року і зареєстрована в реєстрі за № 1420 (а.с. 131) зі змісту якої видно, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , усвідомлюючи значення цієї нотаріальної дії, її наслідки, а також відповідно до його волі та волевиявлення, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, цією заявою повідомив, що не претендує на частку виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_10 його батька ОСОБА_6 . Заява ним прочитана, її зміст йому зрозумілий і відповідає його волі.

Дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_16 подала також на імя начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 заяву, яка завірена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області 23.11.2022 року і зареєстрована в реєстрі за № 1255 (а.с. 131) зі змісту якої видно, що ОСОБА_17 , усвідомлюючи значення цієї нотаріальної дії, її наслідки, а також відповідно до її волі та волевиявлення, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, цією заявою повідомила, що не претендує на частку виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_10 її батька ОСОБА_6 . Заява нею прочитана, її зміст їй зрозумілий і відповідає її волі.

З копії висновку ІНФОРМАЦІЯ_14 за № 1159/12/2190 від 07.02.2025 року (а.с.18) видно, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", було подано висновок від 12.05.2022 № с/2474, щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_10 під час дії воєнного стану (розлучений, мати померла).

На підставі поданих документів члени сім`ї, батьки, утриманці, а саме:

1.син ОСОБА_2 ;

2.сестра ОСОБА_8 ,

не мають права на одержання часток зазначеної грошової допомоги.

Зазначені особи не відносяться до осіб, яким частка одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" не розподіляється (громадяни Російської Федерації або Республіки Білорусь та особи, які постійно проживають на територіях цих країн, особи, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору).

Встановлено осіб, які звернулися за отриманням одноразової грошової допомоги, передбаченою пунктом 2 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та не надали в повному обсязі документи, що підтверджують їх право на виплату. Зазначених осіб не виявлено.

Отримано інформацію щодо осіб (про яких відомо особам, які вже звернулися І осіб, місцезнаходження яких невідоме / безвісти відсутніх І осіб, щодо яких справи знаходяться в судах або які звернулися до суду), та які не звернулися за отриманням одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану":

- мати ОСОБА_7 - померла ІНФОРМАЦІЯ_11 ;

- син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_16 - не претендує на частку ОГД;

- дочка ОСОБА_18 , 31,10,1984 - не претендує на частку ОГД.

Тобто, з вищевказаного висновку такоє видно, що діти загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та ОСОБА_18 (спадкоємці першої черги) не претендують на частку ОГД, а його мати померла. Щодо його сина ОСОБА_2 , то він немає права на розподіл частки допомоги. Підстава натаріально засвідчена заява від 21.11.2022 року, а сестра ОСОБА_8 також немає права на розподіл частки допомоги, однак документи скеровуються за наполяганням. Це зазначено у доповіді про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за ОГД (а.с.68-69).

З витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 33/ від 04.04.2025 року (а. 66-67) вбачається, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , - сина та сестри загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану штаб-сержанта ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_19 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 02.04.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 07.06.2022 № 321/КЦ/5334.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на день загибелі військовослужбовця), а саме: членам: сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 3 Сімейного кодексу України установлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Щодо утриманців Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

За поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітній син та сестра загиблого військовослужбовця непрацездатними (особами з інвалідністю) і перебували на його утриманні.

Крім цього, за поданими документами неможливо встановити, що заявники проживали разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що повнолітній син та сестра були членом сім`ї загиблого військовослужбовця (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебування на його утриманні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявників на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернути на доопрацювання.

З вищенаведеного видно, що ОСОБА_3 повернули на доопрацювання документи для призначення одноразової грошової допомоги лише з тої підстави, що з поданих документів неможливо встановити, що вона проживала разом із загиблим, вели з ним спільне господарство і мали взаємні права та обов`язки.

Однак, даний факт встановлений в судовому засіданні із долучених заявником документів, підтверджено показами свідків, в тому числі письмовими поясненнями та показами в судовому засіданні сина загиблого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 .

Окрім вищеописаних та досліджених судом документів, факт спільного проживання заявниці та її брата ОСОБА_6 підтверджується копією довідки виданої Куликівської селищною радою Львівського району Львівської області за № 532 від 30.08.2023 року з якої видно, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_3 , але фактично проживав в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Цей же факт підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописку за № 3726 від 29.12.2016 року (а.с.7).

Суд визнає дані докази належними та допустимими, оскільки з пояснень учасників було встановлено, що ОСОБА_6 проходив службу в АТО з 2016 року, а з початку повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України проходив службу у зоні бойових дій, де і загинув, тому зважаючи на наведене заявниця надала довідки на підтвердження своїх вимог, а саме факту спільного проживання, які були видані до загибелі чи вже після загибелі її брата - ОСОБА_6 , а тому судом такі беруться до уваги.

Окрім цього, з акту від 25.11.2024 року видно, що девятеро осіб, які проживають по АДРЕСА_2 (тобто сусіди заявниці) засвідчили той факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично без реєстрації постійно проживав з грудня 2016 р. і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з його рідною сестрою ОСОБА_3 1964 р.н. та матір`ю ОСОБА_7 1935 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільно господарство, були пов`язані спільним побутом, мали між собою спільні права та обов`язки (а.с.6).

Одна із свідків була допитана в судовому засіданні після приведення її до присяги і підтвердила зазначене в акті.

Щодо допиту інших свідків учасники не наполягали.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99 зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі 456/1258/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 240/5809/18 (провадження № К/9901/23345/19) зроблено висновок проте, що факт спільного проживання та ведення спільного побуту підтверджується тим, що особи станом на час виникнення спірних правовідносин були зареєстровані за одною адресою. Крім того, підтвердженням спільного проживання осіб однією сім`єю та ведення спільного господарства, є довідка Комунального підприємства, в якій зазначається, що особи спільно проживали за однією адресою та вели спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає строком понад 6 місяців на рік.

Враховуючи вказані обставини, заявник не має іншої можливості підтвердити вищевказані обставини, окрім як встановити факт у судовому порядку.

Згідно зі ст.ст. 293, 315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати декілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено поняття постійного місця проживання та тимчасового місця проживання.

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Частиною 9 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» передбачено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), постановах Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 20 жовтня 2021 року в справі № 314/652/20 (провадження № 61-2611св21).

«Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання не може бути доказом того, що він не проживав, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням , якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані , та оцінені судом» (Постанова від 31 липня 2024 року по справі № 642/2554/23 (провадження № 61-5845 св24).

Таким чином, місце постійного проживання може відрізнятися від реєстрації місця проживання особи.

Як наведено вище, та обставина, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично без реєстрації постійно проживав з грудня 2016 р. і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з його рідною сестрою ОСОБА_3 1964 р.н. та матір`ю ОСОБА_7 1935 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільно господарство, були пов`язані спільним побутом, мали між собою спільні права та обов`язки, тобто були членами однієї сім`ї, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Суд враховує, що встановити юридичний факт, по іншому, як рішенням суду неможливо.

Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначений заявником факт, знайшов своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такий.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично без реєстрації постійно проживав з грудня 2016 р. і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю разом з його рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони вели спільно господарство, були пов`язані спільним побутом, мали між собою спільні права та обов`язки.

Копію рішення направити учасникам справи- для відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.