Провадження №2/523/4864/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

28 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 17270,98 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 лютого 2013 року відповідачка уклала з АТ «ОТП Банк» кредитний договір № , зобов`язання за яким належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 17270,98 грн, з яких 11668,10 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5602,88 грн заборгованість за відсотками.

13 жовтня 2023 року позивач та АТ «ОТП Банк» уклали договір факторингу, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі до відповідачки за кредитним зобов`язанням № .

У зв`язку з цим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану кредитну заборгованість разом з понесеними судовими витратами.

11 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

17 вересня 2025 року відповідачка надала суду заперечення на позов, в яких зазначила, що сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11668,10 грн перевищує суму за кредитним договором, необґрунтоване збільшення суми боргу є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, вона з 21 квітня 2013 року до 30 листопада 2017 року вносила кошти у рахунок погашення заборгованості, у зв`язку чим просила витребувати у позивача докази збільшення тіла кредиту і просила долучити до матеріалів справи квитанції про поповнення карткового рахунку.

У відповідь на відзив 08 жовтня 2025 року представник позивача зазначив, що відповідачка за споживчим кредитом, укладеним з АТ «ОТП Банк», отримала кредитні кошти 3582 грн на придбання товару у продавця та у користування кредитну картку. За умовами договору розмір кредитного ліміту складає 1000 грн, який може бути змінений банком (зменшений чи збільшений) без зазначення причини такої зміни.

Відповідно до п.п.2.9 за користування Кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі 2,49 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги і в мережі Інтернет та 3,49 % на місяць по операціях знаття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 % за день.

Відповідачка користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу.

03 листопада 2025 року у своєму клопотанні відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення коштів, нарахованих за прострочення виконання кредитних зобов`язань з 22 лютого 2022 року на підставі Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».

Представник позивача до відповіді на відзив надав також виписку з рахунку та розрахунок заборгованості за кредитним зобов`язанням відповідачки.

В судове засідання представник позивачане з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідачка в судовому засіданні позов у частині нарахування процентів за користування кредитом не визнала, підтвердила, що кредитною карткою користувалася, частково вносила платежі на погашення боргу до березня 2022 року, але через важкий матеріальний стан не мала змогу належним чином виконувати свої зобов`язання, наразі вона живе лише на пенсію як особа ІІІ групи інвалідності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 01 лютого 2013 року АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 3582 грн на придбання товару у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок строком на 16 місяців з кінцевим терміном погашення кредиту до 01 червня 2014 року зі сплатою 0,01 % річних, а відповідачка зобов`язалася повертати його зі сплатою процентів згідно з графіком платежів.

Відповідно до пункту 2.1 Банк та позичальниця підтверджують факт укладання між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною картою MasterCard Standard.

Договір був підписаний відповідачкою власноручно.

Для обслуговування кредитного договору № банк відкрив на ім`я відповідачки картковий рахунок № НОМЕР_1 та видав кредитну картку MasterCard Standard із кредитним лімітом 1000 грн, який у будь-який час строку дії договору банк має право змінити розмір без зазначення причини такої зміни.

Відповідно до п. 2.9 за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленому Тарифами банку та на дату укладання угоди розмір яких становив 2,49 % на місяць по операціях розрахунків карткою за товари та послуги і в мережі Інтернет та 3,49 % на місяць по операціях знаття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту проценти нараховуються від суми заборгованості 0,15 % за день.

Відповідачка використала кредитні коши за призначенням, користувалася кредитною карткою, частково виплачувала заборгованість за кредитом, що підтверджується випискою з її карткового рахунку № НОМЕР_1 , проте у повному обсязі та своєчасно не виконала свої зобов`язання за кредитним договором.

У зв`язку з чим станом на 13 жовтня 2023 року з урахуванням внесених нею коштів на погашення заборгованості, за розрахунком АТ «ОТП Банк» за період з 03 липня 2013 року до 05 жовтня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 17270,98 грн, з яких 11668,10 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5602,88 грн заборгованість за процентами.

13 жовтня 2023 року АТ «ОТП Банк» та позивач уклали договір факторингу № 13/10/23, за умовами якого АТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, у тому числі і до відповідачки за кредитними зобов`язаннями № , за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрі боржників № 2, що є невід`ємною частиною договору.

З моменту отримання права вимоги з 13 жовтня 2023 року позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій.

Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним зобов`язанням на загальну суму 17270,98 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням в розмірі 17270,98 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Посилання відповідачки на те, що банк незаконно нараховував пеню за прострочення виконання кредитних зобов`язань з 24 лютого 2022 року, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості за основною сумою боргу по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом, на яку дія Закону України від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не поширюється.

Усі платежі, внесені відповідачкою на погашення заборгованості за картковим рахунком, позивачем були враховані.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, 01032) заборгованість за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на підставі кредитного договору № , у розмірі 17270,98 грн, з яких 11668,10 грн заборгованість за основною сумою боргу та 5602,88 грн заборгованість за процентами, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 07 листопада 2025 року.

Суддя