Номер провадження2-н/205/1257/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Терещенко Т.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2025 року заявник ОСОБА_1 надав до суду вищевказану заяву, яка передана судді канцелярією суду 10 листопада 2025 року.

Суддею через систему «Електронний суд» отримано відповіді № 1992397, № 1992425 від 10 листопада 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації боржника та заявника, відповідно до яких як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання про видачу судового наказу суддя дійшов таких висновків.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 27 та частиною 1 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Разом з тим, вимогами ЦПК України чітко визначено, що позови можуть пред`являтися позивачем лише за зареєстрованим місцем проживання чи перебування сторін.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи те, що місце реєстрації як боржника, так і заявника територіально не відноситься до Новокодацького районного суду міста Дніпра, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі наказу.

Керуючись ст. ст. 164, 165, 186, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.П. Терещенко