Справа № 393/434/25
провадження 2/216/3203/25
10 листопада 2025 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Скиби М.М.,
за участю секретаря судового засідання Авшарян С.О.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її з чоловіком інтересам, а тому просить шлюб розірвати.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву, яка надійшла з Новгородківського районного суду Кіровоградської області за підсудністю, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено учасникам справи щодо строків подання письмових заяв по суті справи.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася у встановленому порядку, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв від нього не надходило.
Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 , виданого 23.09.2019 року Державною Адміністрацією м. Песниця Республіки Словенія, перекладеного на українську мову та засвідченого апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року, шлюб між сторонами укладений 03.09.2019 року.
Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданого 20.10.2021 року Державною Адміністрацією міста Марибор Республіки Словенія, перекладеного на українську мову та засвідченого апостилем згідно Гаазької Конвенції від 05 жовтня 1961 року.
Сімейне життя у позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні відносини, несумісності характерів, у зв`язку з чим постійно виникали суперечки, які призвели до неможливості подальшого сімейного життя. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня місця 2024 року, проживають окремо. Спори про поділ майна та місце проживання дитини відсутні.
Шлюбні відносини між сторонами припинені, позивач до примирення не прагне, питання про поділ майна не ставиться, дітей віком до одного року не мають, спір щодо місця проживання дитини відсутній, з огляду на наведене суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути збережена.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей.
Згідно із положеннями ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Шлюб укладений між сторонами на території іноземної держави є дійсним на території України згідно ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка встановлює, що шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання відносно громадянина України вимог СК України щодо підстав недійсності шлюбу.
Свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 , яке в даному випадку є документом, що підтверджує факт укладення шлюбу, є дійсним в Україні, згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки виданий компетентним органом іноземної держави, відповідає встановленій формі та легалізований шляхом його перекладу на українську мову та засвідчений апостилем згідно Гаазької конвенції від 05 жовтня1961 року.
Крім того, позивачка має право на розлучення у відповідності до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Оскільки сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу прізвище змінювала, що вбачається з дослідженого Витягу із Реєстру укладення шлюбів, та враховуючи ту обставину, що позивачка наполягає на залишенні дійсного прізвища, після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « ОСОБА_4 ».
Згідно ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з урахуванням результату розгляду справи, яким позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією ID: 2864-6988-4059-6434.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11 , 88, 209, 212, 213 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», ст. 16 Загальної декларації прав людини, суд -
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок.
Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому законом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Дніпровського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя М.М.СКИБА