Справа № 697/2565/25
Провадження № 2/697/1197/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участі секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі, Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Шатило Любов Адамівна, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач), ОСОБА_3 (далі також ОСОБА_3 , відповідач), третя особа без самостійних вимог: Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (далі також третя особа), про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років померла її мати ОСОБА_5 .

Останнє місце проживання матері: АДРЕСА_1 . На день смерті з спадкодавцем проживав та був зареєстрований її чоловік та батько позивача ОСОБА_2 .

Після смерті матері відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини у спільній сумісній, без виділення часток, власності з ОСОБА_2 , на квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 172 250,00 грн., розташовану в будинку АДРЕСА_3 , яку батьки, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, придбали 11.09.1996 в ОСОБА_6 .

Особистого розпорядження заповітом на випадок своєї смерті спадкодавець не робила, отож право на спадкування за законом першої черги на її спадкове майно, відповідно до ст. 1261 ЦК України набули: ОСОБА_1 дочка спадкодавця, ОСОБА_2 чоловік спадкодавця, ОСОБА_3 дочка спадкодавця.

В послідуючому, на протязі шести місяців після смерті спадкодавця, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, подали до державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, заяви про відмову від прийняття спадщини на користь позивача.

Своєчасно прийнявши спадщину матері, позивач 16.09.2025 звернулася до державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , але в зв`язку з відсутністю в правовстановлюючих документах на спадкове майно визначення часток у праві власності кожного з власників та за неможливістю усунення даної перепони в зв`язку зі смертю спадкодавця ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено та роз`яснено її право звернення, відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду для вирішення питання визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Просить суд витребувати від державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори відомості про прийняття спадщини від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11.11.2025, витребувано у державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Любов Адамівни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33-34).

05.11.2025 до суду від Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.74-95).

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.98).

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.96).

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.97).

Третя особа державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. в підготовче засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням провести розгляд справи без участі нотаріуса за наявними в справі матеріалами (а.с.74).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Канів, Черкаського району, Черкаської області, актовий запис про смерть № 505 від 12.11.2024 (а.с.14).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1996 зареєстрованого в реєстрі № 1-1902, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 придбали у ОСОБА_6 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443640399 від 16.09.2025, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , розмір частки 1 (а.с.19).

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу № 6 «Славутич» № 42 від 23.09.2025 виданої ОСОБА_2 про те, що він дійсно проживає в АДРЕСА_1 та про те, що на день смерті дружини ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони проживали разом і вели спільне господарство (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги спадкового майна після смерті матері ОСОБА_5 , їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 10.12.1970, де в графі мати зазначено « ОСОБА_5 » (а.с.16) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.01.1991 (а.с.16), відповідно до якого позивач після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

16.09.2025 позивач звернулася до державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 , після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. від 16.09.2025 за № 868/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_4 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що право власності на вказану квартиру зареєстровано як спільна сумісна власність і частки у праві власності не визначені (а.с.25).

З копії спадкової справи № 105/2025 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за законом прийняла ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , яка є дочкою померлої, та ОСОБА_2 , який є чоловіком померлої, від прийняття спадщини відмовились на користь дочки померлої ОСОБА_1 (а.с.74-95).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ст. 357 Цивільного кодексу України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім`ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Таким чином, при поділі (виділі) часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі й визначенні, законом фактично встановлюється презумпція рівності таких часток.

Згідно з ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1223, 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, подання позову про визнання права власності в порядку спадкування є ефективним способом захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України у випадку, коли частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не визначено, так як саме визначення такої частки не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевказане, частки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у праві власності на квартиру є рівними, а саме кожному із них належить по 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що після смерті матері позивача, якій, у тому числі на праві спільної сумісної власності разом з відповідачем ОСОБА_2 належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємець (позивач) не може належним чином оформити свої права на частину вказаної квартири, оскільки на момент смерті спадкодавця частка у спільній сумісній власності не була визначена, відтак належним способом захисту буде визнання за позивачем права власності на 1/2 вказаної квартири в порядку спадкування за законом, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з абзацом 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали позов позивача, про що надали до суду письмові заяви.

Інших спадкоємців покійної ОСОБА_5 не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 1223, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не має можливості оформити спадкові права на майно, а саме на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у встановленому порядку та отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю визначення часток у праві власності.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А., про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 - право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 (одну другу) частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Б . К . Скирда