Провадження №2/127/7807/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Березовської О. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

29.10.2025 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 3 000 євро, що за курсом 4 800, 52 грн за 100 євро становить 145 560, 00 грн та судові витрати в сумі 1 455, 50 грн.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та не рухоме майно ОСОБА_2 та тимчасово обмежити громадянину України ОСОБА_2 право виїзду за межі України на строк до виконання взятих на себе зобов`язань.

29.10.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 29.10.2025.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що ціна позову (стягнення боргу за договором позики) становить 145 560, 00 грн. У разі задоволення позовних вимог у позивача можуть виникнути складнощі при виконанні рішення суду при стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів.

Позивач вважає, що у цьому випадку наявні підстави для забезпечення позову, адже невжиття таких заходів може ускладнити виконання рішення суду в частині захисту прав позивача. Саме застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, забезпечить найбільш належний та ефективний захист прав позивача, за рахунок реалізації якої в подальшому можливе виконання рішення суду або спонукання відповідача до такого виконання.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову та письмовими доказами, долученими до позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборона вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачу, де вони знаходяться, яка їх вартість.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Натомість, заявником не додано до заяви жодного документу, який підтверджує наявність будь-якого майна у відповідачки, його вартості, що позбавляє суд можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову у виді арешту на все рухоме та нерухоме майно, про застосування якого просить позивач, позовним вимогам.

Позивач також просить суд застосувати як захід забезпечення позову тимчасове обмеження права на свободу пересування відповідача, а саме права виїзду за межі України на строк виконання взятих на себе зобов`язань.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правилами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» закріплено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 2) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 3) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 4) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 5) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду; 6) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

З позовної заяви вбачається, що спір є майновим, а позивач просить обмежити відповідача у реалізації конституційного немайнового права на виїзд з України до вступу в законну силу рішення суду про задоволення позову та за відсутності ухилення від його виконання з боку відповідача, що суперечить вище зазначеній нормі Конституції України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За таких обставин, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 149, 150, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали надіслати позивачу на адресу, вказану в заяві про забезпечення позову.

Ухвала складена 07.11.2025.

Суддя Олена БЕРЕЗОВСЬКА