Провадження № 2/727/2842/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить:

-стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові витрати, понесені на утримання (лікування) дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 54362,70 грн.

Ухвалою від 29 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло.

Скориставшись своїм правом, відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповідності до частини 1 статті 244 ЦПК України судом в судовому засіданні 06 листопада 2025 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 11 листопада 2025 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 вказує, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 травня 2025 року, розірваний.

Вона із відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 , у колишнього подружжя є ще спільні діти: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Посилається на те, що за час перебування у шлюбних відносинах з відповідачем вона самостійно утримувала та доглядала спільного сина ОСОБА_3 , а саме: забезпечувала його належним медичним оглядом, лікуванням, зокрема проходження ним періодичних курсів лікування (реабілітації) та купувала необхідні лікарські препарати. Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 13356, син хворіє «шизотиповим розладом», в наслідок чого потребує медичного лікування та прийому ліків. У зв`язку із наявним захворюванням, ОСОБА_8 проходив медичне лікування у ГО ЦМЗ «Альта-Град», яке знаходиться в м. Києві, з 13 листопада 2024 року по 25 березня 2025 року.

Оскільки лікування проходило в м. Києві, позивачка була вимушена періодично їздити до сина, де оплачувала послуги лікування, купувала ліки, а також оплачувала продукти харчування, місце проживання - винаймала номер в готелі, та оплачувала вартість палива - несла витрати на дорогу.

Отже, вказує позивачка, окрім загального матеріального забезпечення дитини, вона також понесла додаткові витрати на утримання спільного із відповідачем сина - проходження лікування через наявне захворювання.

Загальний розмір додаткових витрат, які понесла ОСОБА_1 на утримання спільного сина, в тому числі витрати на дорогу з м. Чернівців до м. Києва, купівля ліків, оплата медичних послуг, а також оплата за житло і харчування на час лікування сина і його перебування у м. Києві, становить 108725,40 грн.

Оскільки вказані вище витрати є значними для позивачки, а також беручи до уваги те, що батьки повинні нести спільні витрати на утримання та лікування дитини, просить стягнути з ОСОБА_2 половину витрачених коштів на лікування сина, що становить 54362,70 грн.

У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив таке.

Все подружнє життя він проживав та продовжує проживати після розірвання шлюбу разом зі своїми дітьми, займається їх вихованням та матеріально забезпечує.

Починаючи з вересня 2024 року позивачка неодноразово тривалий час перебувала і проживала в центрі реабілітації «Нарконон» Київської області, який належить Церкві Саєнтології, куди без його відома та дозволу возила і спільних дітей та витрачала значні суми коштів для проведення тренінгів, духовних практик та навчання.

Посилається на те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , він постійно працював і заробляв гроші на благо сім`ї, утримував та забезпечував матеріально, що продовжує робити і на даний час.

Вказує, що в період з 21.08.2024. по 22.02.2025, період за який позивачка вказує, що понесла витрати, перерахував на її банківську карту, власні кошти у сумі 178500,00 грн.

Зазначає, що у якості доказів до позовної заяви позивачка наводить факт проходження сином лікування в ГО ЦМЗ «Альта-Град», яка є громадською, благодійною, неприбутковою організацією, та яка зобов`язалась надати послуги по реабілітації безоплатно.

Також вказує, що згоди на поміщення сина до даного реабілітаційного центу він не надавав. Разом з тим, зазначає, що ніколи не відмовлявся надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Додатково пояснила, що в жовтні 2024 року у сина сталось погіршення здоров`я, а тому вона була вимушена повезти його на лікування до КНП «Психіатрія» м. Київ, де він пролікувався та його психічний стан здоров`я покращився. Після отриманого лікування, лікарями в усному порядку було рекомендовано пройти реабілітацію в ГО «Центр ментального здоров`я «Альта-Град»». Дослухавшись до рекомендацій лікарів, вона вирішила помістити сина до вказаного медичного центру. Однак, не дивлячись на те, що згідно із договором Центр надає допомогу на безоплатній основі, вона вимушена була нести значні матеріальні витрати на ліки, харчування, одяг для сина та витрати на своє проживання та на дорогу, оскільки син перебував на реабілітації кілька місяців, і вона була вимушена їздити до нього. Зазначила, що фактично понесені нею витрати є значно більшими, ніж заявлені у позові, але підтримує позовні вимоги саме в розмірі 54362,70 грн. Також просила врахувати, що ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю, а тому має фінансову можливість брати участь у додаткових витратах на лікування сина.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Додатково пояснив, що він ніколи не відмовлявся утримувати своїх дітей, постійно їм допомагає. Що стосується заявлених витрат, то він був проти того, щоб син проходив реабілітацію у зазначеному Центрі ментального здоров`я. Колишня дружина з ним це не узгодила та прийняла рішення самостійно. Просив звернути увагу на те, що відповідно до договору про надання реабілітації його сину, допомога надавалась на безоплатній основі, а тому не зрозуміло куди саме позивачкою витрачались кошти. Разом з тим, весь час знаходження Леоніда в м. Києві пересилав на картковий позивачки кошти.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 його батьками є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 07 березня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблений актовий запис № 230 розірваний. Рішення набрало законної сили 01 липня 2025 року (а.с. 10-11).

Відповідно до епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 13356, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 11 жовтня 2024 року по 07 листопада 2024 року перебував на лікуванні в КНП «Психіатрія» м. Київ, причина надходження: в КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія»» поступив вперше з метою обстеження, уточнення діагнозу та лікування.

Рекомендації по закінченню лікування: спостереження психіатра, продовження лікування медичними препаратами, психокорекція сімейна та індивідуальна, консультація та лікування у нарколога (а.с. 12, 56).

13 листопада 2024 року між Громадською організацією «Центр ментального здоров`я «Альта-град»» (далі Благодійник) та ОСОБА_3 (далі Отримувач) був укладений договір благодійної допомоги у вигляді комплексу дій з реабілітації та ресоціалізації осіб з хімічною та не хімічною залежністю (а.с. 13-14).

Відповідно до п.1.1. Договору, на умовах і в порядку визначеному даним Договором, Благодійник на безоплатній основі протягом періоду реабілітації Отримувача, який потрапив в алкогольну та/або наркотичну залежність, обумовлений цим Договором, надає Отримувачу комплекс допомоги з метою реабілітації та ресоціалізації у відповідності до Благодійної Програми «Реабілітаційна Програма для нарко- і алкозалежних».

Відповідно до п. 6.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 6 (шести) місяців з 13 листопада 2024 року.

Відповідно до розділу 9. Договору, договір з боку Отримувача підписаний ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки від 29 січня 2025 року та довідки від 25 березня 2025 року, наданих ГО Центр Ментального Здоров`я «Альта-Град», ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 проходив стаціонарно курс психо-соціальної реабілітації з 13 листопада 2024 року по 25 березня 2025 року (а.с. 15-16).

Відповідно до банківської виписки, сформованої АТ «КБ «ПриватБанк»» від 08.03.2025, по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 від 18.11.2021, та наданої ОСОБА_1 , вбачаються здійснені витрати за період з 05.07.2024 по 08.10.2024 на купівлю пального, витрати на купівлю медичних товарів в аптеках, придбання спортивного харчування (а.с. 17-19).

Відповідно до довідки від 20.03.2025, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» клієнту ОСОБА_1 , по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 , вбачаються перерахування коштів за період з 18.12.2024 по 15.03.2025 на рахунок ОСОБА_9 та на картку НОМЕР_3 (а.с. 20-21).

Відповідно до довідки від 07.03.2025, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» клієнту ОСОБА_1 , по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 , вбачаються перерахування коштів за період з 25.09.2024 по 06.03.2025, такі як: сплата за послуги тимчасового проживання, витрати на дорогу, купівля взуття та одягу (а.с. 22-31).

Відповідно до банківської виписки, сформованої АТ «КБ «ПриватБанк»» по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 від 18.11.2021, та наданої ОСОБА_1 , вбачаються здійснені витрати за період з 01.03.2025 по 24.03.2025 на купівлю пального, перерахування коштів ОСОБА_9 , зарахування на картку, витрати на купівлю медичних товарів (а.с. 32-38).

Відповідно до довідки від 08.03.2025, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» клієнту ОСОБА_1 , по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 , вбачаються перерахування коштів за період з 01.07.2024 по 31.12.2024, такі як: купівля пального, оплата за оренду (а.с. 41-42).

Відповідно до довідки від 07.03.2025, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» клієнту ОСОБА_1 , по рахунку НОМЕР_1 Угода № НОМЕР_2 , вбачаються перерахування коштів за період з 25.09.2024 по 06.03.2025, такі як: витрати на купівлю медичних товарів, купівля пального, сплата за послуги тимчасового проживання, витрати на дорогу, купівля взуття та одягу (а.с. 39-40).

Відповідно до довідки від 21.05.2025, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» по клієнту ОСОБА_2 , виписка по переказам на отримувача ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 21.05.2025, ОСОБА_2 здійснив переказ власних коштів ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 на загальну суму 178500,00 грн (а.с. 51-53).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 05.11.2025, ОСОБА_2 має статус фізичної особи-підприємця з 22.03.2006 (а.с. 57-58).

З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення додаткових витрат на дитину, пов`язаних із лікуванням.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як передбачає частина 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного чи оспорюваного права.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Як встановлює стаття 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до її повноліття.

Згідно із вимогами частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватися відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Відповідні правові висновки щодо застосування статті 185 СК України наведені в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18; від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19; від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17; від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 є: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .

Сторонами не оспорюється той факт, що дитина дійсно перебувала на лікуванні в КНП «Психіатрія» м. Київ та реабілітаційному центі ментального здоров`я Громадської організації «Центр ментального здоров`я «Альта-Град» у зв`язку із лікування психічного стану.

Разом з тим судом встановлено, що перебування ОСОБА_3 в центрі ментального здоров`я відбувалось на безоплатній основі.

Доказів того, що витрати, які понесла позивачка в період, коли дитина знаходилась в центрі реабілітації, пов`язані саме з витратами на лікування ОСОБА_8 , останньою не надано.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази з яких можна встановити, що витрати, які ОСОБА_1 понесла на оплату медичних виробів в аптеках, які зазначено в наданих виписках по рахунку позивачки, пов`язанні саме з придбанням ліків для ОСОБА_3 . Так відповідних рецептів на придбання ліків та касових чеків із зазначенням назв медичних виробів матеріали справи не містять.

В свою чергу, доказів того, що понесені позивачкою витрати, які вона вказує, як оплата продуктів харчування, оплата місця проживання, найм номера в готелі, оплата вартості палива, витрати на дорогу, безпосередньо пов`язані із додатковими витратами на дитину, зумовленими його лікуванням, ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Згідно із частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як передбачено у частині 2 статті 89 ЦПК України жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили суд має самостійно оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність їх сукупності.

Частина 1 статті 95 ЦПК України визначає письмовими доказами документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У відповідності до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00, § 23)

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог

Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, позивачка у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі наведеного та у зв`язку із відмовою в позові, судом не вирішується питання щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Дата складання повного судового рішення 11 листопада 2025 року.

Суддя Дубець О.С.