ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Ткаченко І.Ю.,

суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М.

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОДНІПРО», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОМЕД 2007» про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 08 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ТОВ «ЕКОДНІПРО», ОСОБА_1 , ТОВ «НЕОМЕД 2007» про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка безпосередньо надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу справи від 16.10.2025 року колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді Ткаченко І.Ю. та суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М. розподілена цивільна справа №203/4924/23.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2025 року витребувано із Центрального районного суду міста Дніпра цивільну справу № 203/4924/23.

28.10.2025 року ОСОБА_4 подала заяву про відвід судді Пищиди М.М., в якій вона посилається на те, що суддя Пищида М.М. раніше був головуючим суддею під час розгляду апеляційних скарг на проміжні ухвали суду першої інстанції в цій же справі. Під час тих засідань суддя допускав неетичні, зневажливі та упереджені висловлювання на адресу Відповідачки, а також демонстрував співчуття до Позивачів, зокрема, «права на продовження роду з ембріонами Відповідачки». Під час апеляційного перегляду ухвали про заборону Відповідачці використовувати ембріони для завершення своєї програми лікування до кінця розгляду справи, членами колегії, у тому числі суддею Пищидою М. М., задавалися некоректні питання, зокрема - «чи планує взагалі Відповідачка народжувати», а адвокату Відповідачки було запропоновано «домовитися з Позивачами, якщо його клієнтка бажає завершити програму лікування й народити свою дитину» (8х35сек; 10х15сек; 11хв54сек відеозапису судового засідання від 17.07.2024, яке проводилось в режимі відеоконференції й наявне електронному суді). Після апеляційного перегляду - ухвалу Центрального районного суду м. Дніпра від 23 травня 2024 року було залишено без змін. Наявність ухвалених суддею Пищида М.М. проміжних рішень у цій справі може вплинути на його подальшу неупередженість при розгляді справи по суті, оскільки суддя вже сформував певне ставлення до обставин справи. Крім того, слід зазначити, що Позивач ОСОБА_2 у період із 2011 року очолював Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Дніпропетровській області, тоді як суддя Пищида М. М. у цей самий період працював суддею Дніпропетровського апеляційного суду. Крім того, протягом своєї кар?єри з 1998 року Позивач обіймав посади в службах кримінального розшукута громадської безпеки при МВС. Таким чином, між ними могли існувати професійні контакти та наявні підстави для обізнаності судді про особу позивача, що створює обґрунтовані сумніви в неупередженості судді при розгляді цієї справи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року відвід судді Пищиди М.М., заявлений ОСОБА_5 визнано необґрунтованим, справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді Пищиди М.М. відмовлено.

Дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи, суд, для забезпечення достатніх гарантій того, щоб виключити будь-який сумнів безсторонності або необ`єктивності, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, колегія суддів вважає за необхідне заявити самовідвід.

Як вбаяається із матеріалів справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2024 року у складі головуючого судді Пищиди М.М, суддів: Ткаченко І.Ю. та Деркач Н.М., апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду від 23 травня 2024 року - залишено без змін.

Відповідно до частин 1,2 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з, зокрема, об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series A №255, пп. 28 та 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Самовідвід у даній справі заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

Беручи до уваги упереджене ставлення сторони по справі до колегії суддів, яке безпідставно сформувалось під час розгляду даної справи, з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення, щоб виключити будь-який сумнів безсторонності або необ`єктивності, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду при розгляді даної справи, колегія суддів Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого Ткаченко І.Ю., судді: Пищиди М.М. вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Самовідвід головуючої судді Ткаченко Ілони Юріївни та судді Пищиди Миколи Миколайовича - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: