Справа № 698/715/25
Провадження № 2/698/373/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості: за кредитним договором № від 09.01.2021 року в розмірі 56316,00 грн., з яких 3900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 52416,00 грн. сума заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги, а також стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..

В обгрунтування позову зазначено, що 09.01.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , який підписано електронним підписом ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 210v0u.

11.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № 11-02/22, згідно умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № від 09.01.2021 року.

10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір № 11-02/22 про відступлення (купівлю, продаж) прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № від 09.01.2021 року.

18.02.2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю, продаж) прав вимоги, згідно умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № від 09.01.2021 року.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував в зв`язку з чим виникла загальна заборгованість в розмірі 151456,50 грн., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 3900,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 147556,50 грн..

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 56316,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3900,00 грн. та заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 52416,00 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 2422,40 грн. судового збору та 16000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 11.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

10.10.2025 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд поновити строк на подання відзиву, зменшити розмір заборгованості у частині відсотків за користування кредитом, а також зменшити понесені позивачем витрати на правову допомогу до 5000,00 грн.. Вказує, що фактично йому нараховані проценти у розмірі, що є в десятки разів більшим за наданий кредит. Вважає, що встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 1,75% є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», і порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимоги щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ. Також вказує, що витрати позивача на правичу допомогу у розмірі 16000,00 грн. є завищеними, та такими, що не відповідають складності вказаної цивільної справи, а тому просить суд їх зменшити.

04.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якій він просить суд позовну заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.Також вказує, що відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторони погодили саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір цедомовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 09.01.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1.

Так, 09.01.2021 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2I0v0u заявку-анкету на отримання кредиту № 3426377, а саме: сума кредиту - 3900,00 грн, термін кредиту - 29 днів, реквізити банківської платіжної картки НОМЕР_1 .

Відповідно до пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети № 3426377 від 09.01.2021 року, ТОВ «Інфінанс» в особі директора Балабко О.О. пропонував ОСОБА_1 прийняти умови правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», за основними умовами кредиту: розмір кредиту 3900,00 грн; строк користування кредитом 29 днів; відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка - 638,75 %, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1979,25 грн, за умовами належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом - 638,75 %, за умовами належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 1979,25 грн, при використанні номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка - 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна річна відсоткова ставка та реальна річна процентна ставка за кредитом - 1277,50 грн за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту за умови неналежного виконання умов договору - 3958,50 грн.

Акцептом оферти від 09.01.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3426377 від 09.01.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 згоден з умовами оферти від 09.01.2021 року ТОВ «Інфінанс», умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», згоден укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року, для надання йому кредиту на зазначених в акцепті умовах та дає згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису.

Кредит надавався строком на 29 днів, тобто до 07.02.2021 року. Дата надання кредиту 09.01.2021 року.

Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Інфінанс», акцепт договору позичальником, здійснений за допомогою аналога ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 2I0v0u, час відправки ідентифікатора позичальнику 09.01.2021, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 73.

На підтвердження виконання ТОВ «Інфінанс» обов`язку щодо надання грошових коштів в сумі 3900,00 грн. позичальнику (відповідачу) на його картковий рахунок, позивач надав квитанцію № 2632_34 від 17.01.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), відповідно до якої 09.01.2021 року о 21:57:53 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 3900,00 грн на картку НОМЕР_2 .

Згідно розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2023 року становить 56316,00 грн., яка складається з 3900,00 грн. - заборгованості по основній сумі кредиту, 52416,00 грн. заборгованості за відсотками.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників.

З реєстру боржників до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики № /1 від 09.01.2021 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору 07.02.2021 року, сума виданого кредиту 3900,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 3900,00 грн, заборгованість за процентами 52416,00 грн., загальна сума заборгованості за кредитом 56316,00 грн..

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № /1 від 09.01.2021 року, укладений з ОСОБА_1 ..

З реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики № /1 від 09.01.2021 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору 07.02.2021 року, сума виданого кредиту 3900,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 3900,00 грн, заборгованість за процентами 97870,50 грн., загальна сума заборгованості за кредитом 101770,50 грн..

18.02.2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю, продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Факторинг Партнерс», в тому числі за договором позики № /1 від 09.01.2021 року, укладений з ОСОБА_1 ..

З реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25 від 18.02.2025 року вбачається, що відступлено право вимоги за договором позики № /1 від 09.01.2021 року, який укладено з ОСОБА_1 , дата закінчення договору 07.02.2021 року, сума виданого кредиту 3900,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 3900,00 грн, заборгованість за процентами 147556,50 грн., загальна сума заборгованості за кредитом 151456,50 грн..

Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначило, що у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 151456,50 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3900,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 147556,50 грн..

Позивач, з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 56316,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 52416,00 грн..

Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року.

Суд також звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує щодо укладання договору надання позики № /1 від 09.01.2021 року та отримання кредитних коштів.

За умовами договору позики було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 3900,00 грн. строком на 29 днів. При цьому факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 3900,00 грн. шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений належним доказом, а саме квитанцією № 2632_34 від 17.01.2025 року.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3900,00 грн., які в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», яке набуло право вимоги.

Щодо правомірності нарахування та стягнення заборгованості за процентами на дату відступленя права вимоги у розмірі 52416,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У п. 140 постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Тобто, позичальник отримує грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти.

Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

У разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до Договору надання позики № /1 від 09.01.2021 року та п. 2.7 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal» кредит надавався строком (кількість календарних днів користування кредитом) 29 календарних днів з максимальною відсотковою ставкою за один календарний день користування кредитом 3,5 %, яка застосовується за умови неналежного виконання умов договору.

Таким чином, суд враховує, що відсотки за користування кредитом нараховуються протягом строку дії кредитного договору або до моменту зміни сторонами строку повернення кредиту в повному обсязі згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Відповідно до п. 9.2. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal» від 18.08.2020р. затвердженні наказом № 14/1, які долучені до матеріалів справи, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, на вимогу Товариства, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого інднксу інфляції за весь час прострочення, а також 1277,5% річних від простроченої суми, як плата за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами) в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Встановлені цим пунктом проценти нараховуються на прострочену суму кредиту та/або процентів за весь час прострочення, починаючи з першого дня прострочення по день фактичної сплати простроченої суми.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту, пропозицію укласти договір від 09.01.2021р. та акцепт оферти від 09.01.2021р., а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й п. 9.2..

З досліженої судом акцепт оферти від 09.01.2021р., яка підписана відповідачем, встановлено, що відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору встановлена п. 10 Правил. Разом з тим, з долучених до справи Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal» п. 10 визначає порядок вирішення спірних питань, що між собою не узгоджується.

Крім того, роздруківка Правил надана позивачем належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», що відповідає позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (справа №6-16цс15).

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання позивача на Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансовоно кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заявці-анкеті позичальника, пропозиції укласти договір та акцепт оферти від 09.01.2021р., які безпосередньо підписані відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. (подібний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність позичальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за договором позики після спливу строку кредитування процентів є незаконними. Тому заявлена вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за договором позики після 06.02.2021 року в сумі 52416,00 грн. є безпідставною.

Оскільки, в матеріалах справи міститься копія Акцепту оферти від 09.01.2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3426377 від 09.01.2021 року, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відтак, за Договором надання позики № /1 від 09.01.2021 року кредитор за весь строк користування кредитом мав право нарахувати проценти в розмірі 3958,50 грн, тобто за 29 днів (строк користування кредитом) із відсотковою ставкою 3,5 %.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови договору, не виконавши належним чином свої зобов`язання, а тому наявні правові підстави для часткового задоволення позову та стягнення зОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за Договором надання позики № /1 від 09.01.2021 року в розмірі 7858,50 грн, з яких: 3900,00 грн - сума заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 3958,50 грн. - заборгованість за відсотками (в межах строку користування кредитом).

В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ст. 2 ЦПК України).

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимогиТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають задоволенню частково, то відповідно до статті 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 339,14 грн. (розмір заявлених вимог 56316,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 7858,50 грн. (14,0%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2422,40 грн. (2422,40 х 14,0 % : 100 % = 339,14).

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача надав до суду договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2025 року, з якого вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» уклало з АО «Лігал Ассістанс» договір про надання правової допомоги та копію прас-листа АО «Лігал Ассістанс».

Крім того, надано заявку на надання юридичної допомоги № 216 від 01.07.2025 року та витяг з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, відповідно до яких надані наступні юридичні послуги, а саме: надання усної консультації з вивчення документів (2 год.) 4000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 год.) 12000,00 год..

Проаналізувавши виконаний опис робіт, суд вважає, що такий вид правових послуг, як: надання усної консультації з вивчення документів, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Також, враховуючи заперечення на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, неспівмірність заявленої суми до відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу з ціною позову, складністю цієї справи, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення сум витрат на оплат правової допомоги в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними роботами.

Отже, суд виходячи з критерію реальності послуг за надання правової допомоги та розумності її розміру за конкретних обставин справи важає, що справедливою та реальною сумою, яка може бути сплачена позивачем, виходячи з наданих цін за підготовку (складання) позовної заяви є 5000 грн. 00 коп..

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги, а саме на суму 700,00 грн. (5000 х 14% : 100 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 549, 550, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, ) заборгованість: за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /1 від 09.01.2021 року в розмірі 7858 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 50 (п`ятдесят) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 339 (триста тридцять дев`ять) грн. 14 (чотирнадцять) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп..

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко