справа № 2-1589/2007
провадження № 2-зз/619/12/25
Ухвала

про скасування заходів забезпечення позову

14 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі № 2-1589/2007.

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Крамаренко О.І., 10.11.2025 в системі «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті судом на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 2-1589/2007 від 17.07.2007. У обґрунтування клопотання зазначено, у провадженні Дергачівського районного суду перебувала зазначена цивільна справа, у рамках якої помилково було накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 », в той час як об`єкт щодо якого виник спір у справі № 2- 1589/2007 носить інші ідентифікаційні дані: « АДРЕСА_1 ».

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про здійснення розгляду справи за їх відсутності, заяву підтримують та просять задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Суд, перевіривши заяву та матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» зазначено, що право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а отже й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вживаючи заходи забезпечення позову та накладаючи арешт на майносуд, виходив із того, що при застосуванні заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, буде збережено можливість реалізації судового рішення, у разі задоволення позову, шляхом продажу вказаного майна в рахунок погашення заборгованості.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 657/1211/19).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської від 17.07.2007 по справі № 2-1587/2007, з метою забезпечення позову, було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи 2-1589/2007, а саме з технічного паспорту на будинок, будинкової книги, свідоцтва про страхування майна, акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, акту, договору купівлі продажу, спір стосується об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Арешт на нерухоме майно накладено саме на об`єкт, який успадкував ОСОБА_1 , а саме на будинок, що підтверджується витягом з реєстру нерухомого майна.

З наведеного вище слідує, що на момент вирішення заяви про забезпечення позову вирішувались права та охоронювані законом інтереси особи, яка не є учасником цього судового процесу, що є недопустимим.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) вказано, що при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони його відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що не належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 21 квітня 2021 року у справі № 372/333/20 (провадження № 61-19492св20), від 21 квітня 2022 року у справі № 755/5300/21 (провадження № 61-18391св21).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

Враховуючи те, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2007 накладено арешт на майно особи яка не була учасником справи 2-1589/2007, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 та скасування арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Керуючись ст. 158, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2007 по справі № 2-1589/2007, у виді накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Коваленко