КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5709/25
Провадження № 2/552/2511/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2025 року Київський районний суд м.Полтави в складі:
Головуючого судді Турченко Т.В.
При секретарі Дмитриченковій Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
09.07.2025 року до Київського районного суду м.Полтави із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві просили суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №775548 від 24.05.2020 року в сумі 8 528 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 600 грн., заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 1 482 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4 446 грн. та понесені судові витрати в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 10.07.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
28.07.2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» Пархомчук Сергія Валерійовича до суду надійшла Заява про розподіл (відшкодування) компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЙКОНС» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 грн.
В судове засідання позивач свого представника не направив, в позовній заяві просили суд проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечують.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило.
За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися, з винесенням заочного рішення по справі
Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що 24.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №775548 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Сума виданого кредиту: 2 600 грн. Дата надання кредиту 24.05.2020 року. Строк кредиту 30 днів. Валюта кредиту: UAH. Цільове призначення на споживчі потреби. Стандартна процентна ставка 1,90% в день.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 21.03.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 8 528 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2 600 грн., заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 1 482 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 4 446 грн.
На підтвердження виконання Товариством п.2.1 кредитного договору, позивач надав інформаційну довідку, відповідно до якої 24.05.2020 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 600 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.
На виконання вимог ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №775548 від 24.05.2020 року.
Дана вимога відповідачем ОСОБА_1 була залишена без виконання.
28.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №775548 від 24.05.2020 року, укладеним з ОСОБА_1 .
28.04.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №775548 від 24.05.2020 року, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» ТОВ «ФК АЙКОНС» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Судом також встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК АЙКОНС», ні на рахунки попереднього кредитора.
Підписанням даного договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на офіційному сайті з повною інформацією щодо позикодавця та про його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, з договорів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Згідно з ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочила, якщо вона не приступила до виконання зобов`язання або не виконала його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Натомість за змістом ст.599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.
Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.4 ч.3 ст.2, ст.12, ст.81 ЦПК України).
Судом встановлено, що у справах про відповідальність боржника за невиконання зобов`язання, зокрема грошового, саме позивач зобов`язаний довести наявність невиконаного зобов`язання, підстави його виникнення та розмір. Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування наданим кредитом підтверджується підписаною електронною копією договору та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором з зазначенням часу, де в умовах кредитного договору чітко зазначено строк дії договору та відсотки за користування кредитом.
Згідно з частинами 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно з ч.4 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний зазначити, зокрема, таке: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
За змістом з ст.ст.263 - 265 ЦПК України судовому рішенню мають бути притаманні такі властивості, як законність та обґрунтованість. При цьому обґрунтованість судового акту виявляється у повно і всебічно з`ясованих судом обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні й оцінені судом у мотивувальній частині рішення.
Судом встановлено, що зі змісту ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України можна зробити висновок, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Норми статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України вказують на те, що кредитний договір є консенсуальним, двостороннім та відплатним.
Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.
При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.
Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Надані позивачем вказані вище докази, вказують на те, що відповідач погодився на запропоновані йому кредитною установою умовами отримання споживчого кредиту та він погодився на сплату відсотків за користування кредитними коштами.
Право позивача вимагати від відповідача сплати відсотків за користування кредитом ґрунтується на нормах статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умовах укладеного між сторонами по справі договору.
Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Вище наведені обставини достовірно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На виконання вимог ст.133 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 10 500 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3-13, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Учасник справи:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду виготовлене та підписане 11.11.2025 року.
Головуючий суддя Т.В.Турченко