Справа № 639/8339/25
Провадження № 2-з/639/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі № 639/8339/25 за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, зобов?язання знести самочинно побудовані нежитлові приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2025 року представник Харківської міської ради, звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, зобов?язання знести самочинно побудовані нежитлові приміщення, в якій просила суд: закрити розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення №№ 5,5а, загальною площею 57,2 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про право власності 57935427, підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 76529269 від 10.12.2024; зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знести самочинно побудовані нежитлові приміщення №№ 5,5а, загальною площею 57,2 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 .

06 листопада 2025 року від представника Харківської міської ради надійшла заява про забезпечення позову по вищеказаній справи відповідно до якої просила суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчинення будь-яких дій щодо відчуження об`єкту нерухомого майна - нежитлових приміщень - №5, 5а, загальною площею 57,2 кв.м. в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120).

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» Шевцової Лариси Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.01.2017 № 33527500 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «Д-1», загальною площею 70,8 кв.м по АДРЕСА_1 (РНОНМ 101). Як підставу для державної реєстрації державним реєстратором визначено мирову угоду, затверджену ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.01.2017 у справі № 922/4283/16, яка скасована постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.06.2018. В подальшому, ОСОБА_2 здійснила відчуження 52/100 вищевказаної нежитлової будівлі шляхом укладення договору купівлі-продажу від 25.01.2017 № 202 на користь ОСОБА_3 . Рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мараєвої Я.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.01.2017 № 33556956 право приватної власності на 52/100 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 70,8 кв.м по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 . Також, ОСОБА_2 здійснила відчуження 48/100 вищевказаної нежитлової будівлі шляхом укладення договору купівлі-продажу від 25.01.2017 № 2026 на користь ОСОБА_4 . Рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мараєвої Я.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.01.2017 № 33564408 право приватної власності на 48/100 частини нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 70,8 кв.м по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 70,8 кв.м по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (РНОНМ 101). В подальшому, рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мараєвої Я.В. від 30.01.2017 № 33630707 розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно закрито (РНОНМ 101).Підставою вказаного рішення став договір поділу від 30.01.2017 № 270 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до вказаного договору поділу право спільної часткової власності припиняється.У приватну власність переходить: - нежитлове приміщення № 1, площею 14,0 кв.м., нежитлове приміщення № 2, площею 4,3 кв.м, та нежитлове приміщення № 3 площею 18,5 кв.м загальною площею 36,8 кв.м які розташовані в нежитловій будівлі літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . нежитлові приміщення № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м які розташовані в нежитловій будівлі літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 . В подальшому, рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мараєвої Я.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.01.2017 № 33630013 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_3 на нежитлові приміщення № 1 площею 14,0 кв.м, № 2 площею 4,3 кв.м, № 3 площею 18,5 кв.м, загальною площею 36,8 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (РНОНМ 101). Також, рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мараєвої Я.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 30.01.2017 № 33630675 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_4 на нежитлові приміщення № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (РНОНМ 101). Як підставу для державної реєстрації державним реєстратором визначено договір поділу від 30.01.2017 № 270 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 відчужує: 1/2 частку нежитлових приміщень № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 шляхом укладання договору купівлі-продажу від 21.06.2017 № 1311 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА ПЛЮС». 1/2 частку нежитлових приміщень № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 шляхом укладання договору купівлі-продажу від 12.8.2024 № 1159 на користь ОСОБА_5 . Надалі, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРАНДА ПЛЮС» та ОСОБА_5 укладено договір про поділ майна від 29.11.2024 № 6159, відповідно до якого за сторонами реєструється право власності на майно, як на окремі об`єкти нерухомого майна, виділені в натурі, а саме: Об`єкт 1 (ТОВ «МІРАНДА ПЛЮС») нежитлове приміщення № 1 фрагменту 1-го поверху в літ «Д-1» загальною площею 17,0 кв.м по АДРЕСА_1 . Об`єкт 2 ( ОСОБА_5 ) нежитлові приміщення фрагменту 1-го поверху №№ 2,3 в літ «Д-1» загальною площею 57,2 кв.м по АДРЕСА_1 . Надалі, рішенням державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна С.В. від 10.12.2024 № 76529269 розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно закрито на підставі вказаного договору поділу від 29.11.2024 № 6159 та Довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна DT01:5564-6421-8321-8856 від 29.11.2024 (РНОНМ 101). В подальшому, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно відкриваються два нових розділи на вищевказані об`єкти нерухомого майна Рішенням державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2024 № 76529269 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_5 на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2,3 в літ. «Д-1», загальною площею 57,2 кв.м по АДРЕСА_1 . В подальшому, рішенням державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна С.В. від 19.03.2025 № 77887627 внесено виправлення в опис об`єкта нерухомого майна, а саме, нежитлове приміщення 1-го поверху № 2,3 в літ. «Д-1» змінено на нежитлові приміщення 1-го поверху № 5,5а в літ. «Д-1». В подальшому, ОСОБА_5 відчужив нежитлове приміщення 1-го поверху № 5,5а в літ. «Д-1» шляхом укладання договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя від 12.05.2025 № 501 на користь ОСОБА_1 . Станом на сьогодні, власником нежитлового приміщення 1-го поверху №№ 5,5а в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . ОСОБА_5 набув у власність 1/2 частку нежитлових приміщень № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 . Тобто станом на момент набуття права власності існувало нежитлове приміщення № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м в літ. «Д-1». В подальшому при проведенні державної реєстрації права власності на окремі об`єкти нерухомого майна, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2,3 в літ. «Д-1», загальною площею 57,2 кв.м (виправлено на нежитлові приміщення 1-го поверху № 5,5а в літ. «Д-1»). Відповідно до викладеного, загальна площа самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна збільшилась з 17,0 кв.м до 57,2 кв.м. Зазначила, що ОСОБА_5 здійснив реконструкцію самочинно побудованого нежитлового приміщення № 5, змінивши при цьому загальну площу об`єкта нерухомого майна з 17,0 кв.м до 57.2 кв.м. Вважають, що дізнавшись про подання Харківською міською радою вказаного позову відповідачем можуть здійснюватися дії щодо відчуження вказаного об єкту нерухомого манна з метою використання аргументів стосовно добросовісного набувача під час розгляду вищевказаного позову та ухилення від настання наслідків, передбачених рішенням суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представник Харківської міської ради, звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, зобов?язання знести самочинно побудовані нежитлові приміщення.

Предметом даного спору є закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення №№ 5,5а, загальною площею 57,2 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, номер відомостей про право власності 57935427, підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіна С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 76529269 від 10.12.2024 та зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знести самочинно побудовані нежитлові приміщення №№ 5,5а, загальною площею 57,2 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 .

Як зазначає представник позивача, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником спірного нерухомого майна та має всі можливості вільно розпоряджатися спірним майном, тобто має можливість в будь-який час укласти правочин та відчужити спірне майно третім особам, що негативно вплине на їх права у майбутньому, а у подальшому призведе до необхідності залучення їх до участі у справі, визнання цивільно-правових угод недійсними, а також скасування відповідних рішень державних реєстраторів про реєстрацію речових прав на це спірне майно, що в цілому негативно вплине на строки розгляду справи по суті та затягуванню процесу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5 , у 2024 році набув у власність 1/2 частку нежитлових приміщень № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м, загальною площею 34,0 кв.м в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 . На момент набуття права власності існувало нежитлове приміщення № 4 площею 17,0 кв.м, № 5 площею 17,0 кв.м в літ. «Д-1». При проведенні державної реєстрації права власності на окремі об`єкти нерухомого майна, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2,3 в літ. «Д-1», загальною площею 57,2 кв.м (виправлено на нежитлові приміщення 1-го поверху № 5,5а в літ. «Д-1»).

Як зазначає представник позивача , загальна площа самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна збільшилась з 17,0 кв.м до 57,2 кв.м., а саме: ОСОБА_5 здійснив реконструкцію самочинно побудованого нежитлового приміщення № 5, змінивши при цьому загальну площу об`єкта нерухомого майна з 17,0 кв.м до 57.2 кв.м.

В подальшому, ОСОБА_5 відчужив нежитлове приміщення 1-го поверху № 5,5а в літ. «Д-1» шляхом укладання договору про виділ нерухомого майна зі складу спільного майна подружжя від 12.05.2025 № 501 на користь ОСОБА_1 , яка є відповідачем по справі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, на день звернення з даним позовом до суду, власником спірного нежитлового приміщення 1-го поверху №№ 5,5а в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що дійсно зважаючи на предмет позовних вимог, які заявлені позивачем, існує ризик того, що з метою уникнення виконання рішення суду відповідач ОСОБА_1 , можливо, буде діяти недобросовісно та відчужить належне їй майно, а отже, невжиття заходів забезпечення позову щодо вказаного майно призведе до порушення прав позивача у разі задоволення позову та виключить можливість ефективного виконання судового рішення..

З метою забезпечення позову суд вважає за необхідне вжити заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача ОСОБА_1 , яка є власницею спірного майна, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому суд виходить із того, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову встановлювати обставини, які мають значення для справи. Задоволення заяв про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті, і не порушує прав особи щодо користування та володіння належним їй майном, а лише обмежує у здійсненні прав на його відчуження на певний період.

Одночасно, суд вважає за необхідне визначити вид забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження об`єкту нерухомого майна.

За таких обставин, заява Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі № 639/8339/25 за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, зобов?язання знести самочинно побудовані нежитлові приміщення підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі № 639/8339/25 за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_1 про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна, зобов?язання знести самочинно побудовані нежитлові приміщення задовольнити. Оголосити заборону на відчуження щодо нерухомого майно, шляхом заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна - нежитлових приміщень - №5, 5а, загальною площею 57,2 кв.м. в літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 120).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 10.11.2025

Строк пред`явлення до виконання три роки.

Стягувач: Харківська міська рада, місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції,7, ;

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Труханович