Справа № 214/7576/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/7576/24 за позовною заявою (в уточненій редакції) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, -

Представники:

від позивача адвокат Кшижевська К.О.,

від відповідача адвокат Яковлев Д.С.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 06.09.2024, в подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги (редакція від 25.09.2024), просив суд: звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом у справі №214/4381/24, виданим 23.05.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області; судові витрати у справі покласти на відповідача.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 14.02.2018 між сторонами було укладено шлюб, який розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2021 у справі №214/618/21. Від шлюбу вони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще до моменту розлучення подружжя почало мешкати окремо, дитина залишилась проживати з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 з вересня 2020 року мешкала окремо від них за зареєстрованим місцем проживання. На момент розлучення спір з приводу визначення місця проживання дитини між ними був відсутній: донька залишалась й надалі мешкати з батьком. Додатково позивач зазначив, що ОСОБА_4 з 02.07.2018 має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду. Як до, так і після розлучення саме він піклувався за дитиною, забезпечив для неї належні умови для проживання, розвитку, піклувався про стан її здоров`я. У травні 2024 року через мобільний додаток «ДІЯ» ОСОБА_1 стало відомо про винесення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судового наказу від 23.05.2024 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_5 . Судячи з доданих до заяви документів, на думку позивача, ОСОБА_2 умисно та з корисливих мотивів подала недостовірну інформацію аби мати можливість стягнути з нього аліменти на утримання дитини, не надавши доказів, що дитина фактично мешкає з нею, а вона, у свою чергу, створила для доньки належні умови проживання. ОСОБА_1 зауважив, що проживання дитини разом з ним, повне утримання ним дитини, в силу ст.ст.180, 181 СК України, виключає наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти за судовим наказом на утримання цієї ж дитини на користь ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що малолітня ОСОБА_3 з вересня 2020 року проживає з ним як батьком та перебуває на його утриманні, позивач вважає, що правові підстави для стягнення з нього аліментів відсутні, що обумовило звернення до суду в обраний спосіб захисту порушених прав.

Ухвалою суду від 16.09.2024 позов залишено без руху. На виконання ухвали суду 25.09.2024 позивач ОСОБА_1 подав позовну заяву в уточненій редакції.

Ухвалою суду від 26.09.2024 позовну заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 17.04.2025 задоволено заяву позивача про допит свідків.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач ОСОБА_2 , діючи через представника адвоката Яковлева Д.С. подала відзив на позов шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 18.11.2024 (зареєстровано 19.11.2024, а.с.91-95 т.1). Заперечення по суті пред`явлених вимог представник відповідача мотивував тим, що малолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та мешкає разом з нею у АДРЕСА_2 . До виїзду з України відповідач брала участь у вихованні дитини. На підтвердження цьому представник долучив скрин-шоти переписки у групі дитячого садочка, а також характеристику, надану Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Криворізької міської ради від 14.11.2024 №48, де зазначено, що з початком воєнного стану в Україні та з переходом на онлайн навчання, мати разом з дитиною виконувала прохання вихователів, займаючись з ОСОБА_5 вдома, брала участь в різних онлайн конкурсах; дитину батьки забирали по черзі, ОСОБА_2 вчасно приводила дитину до закладу та забирала. Відтак, адміністрація дошкільного навчального закладу та вихователі групи свідчать, що стосунки між матір`ю та дитиною були хороші. Крім того, у ОСОБА_2 достатній рівень доходу та матеріального забезпечення, який дозволяє їй створити належні умови проживання для дитини та її безпечне переміщення у воєнний час. Фактично дитина перебувала на утриманні ОСОБА_2 раніше та наразі. Стосовно стану здоров`я малолітньої ОСОБА_3 , то представник відповідача зазначив, що згідно з довідкою доктора медицини ОСОБА_6 від 14.10.2024 ознаки гіперплазії аденоїдів у дитини відсутні, порожнини середніх вух добре вентилюються з обох сторін, клінічні ознаки виражених аденоїдних розтрощень відсутні, здійснено пробне лікування назальним спреєм «Мометазон», востаннє дитина проходила лікування 05.09.2024. Крім того, 06.11.2024 за місцем свого перебування (у Німеччині) відповідачем отримано повідомлення Групової практики ЛОР-лікарів докторів медицини РОЯС, ВІММЕР, ШТУРМ, відповідно до повідомлення встановлено, що у дитини ОСОБА_3 виключена гіперплазія аденоїдів та наразі немає показань до операції (довідку надано з додатковими поясненнями 22.11.2024, а.с.132-140 т.1). Крім того, з 01.08.2024 дитина навчається у початковій школі ім. Карла Орфа у м. Ландсгут, Німеччина. Зважаючи на усе вищенаведене, представник відповідача вважає, що факт відсутності належного піклування за дитиною з боку матері позивачем не доведений, правові підстави для звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 відсутні, дитина має задовільний стан здоров`я, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив суд відмовити.

26.11.2024 позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.161-170 т.1), вважаючи відзив хибним та завуальованим. Позивач зазначив, що ОСОБА_2 як до заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на дитину, так і до відзиву не було подано жодних доказів, які б підтверджували: факт проживання доньки ОСОБА_3 разом з нею, де відповідач водночас мала б стверджувати, що дитина перебуває на її утриманні; не надано доказів оплати відповідачем за дитячий садок, як свідчення несення нею витрат на утримання дитини, а також інших витрат по догляду за хворою дитиною. Відповідачем також не доведено наявність у неї нерухомості, де б для дитини були створені найкращі умови проживання. Доказів про те, що саме вона здійснює постійний догляд та безпосередньо приймає участь в лікуванні дитини або факти несення витрат на оздоровлення дитини відповідачем також не доведені. Разом з тим, на спростування доводів сторони відповідача ОСОБА_1 посилається на скрин-шоти з їх листування, аудіо запис розмови від 29.05.2024, в яких ОСОБА_2 обіцяє повернути йому дитину, яку взяла з собою в гості. Ці докази, на думку позивача, свідчать про те, що дитина фактично з матір`ю не мешкала, остання не піклувалась про дитину та матеріально її не утримувала. Разом з тим, з відомостей про доходи відповідача (форми ОК-5 за період з вересня 2020 року до 29.05.2024) очевидним є те, що ОСОБА_2 мала можливість утримувати дитину та допомагати в її лікуванні, попри це державну допомогу на утримання дитини до досягнення трирічного віку ОСОБА_2 вона витрачала на себе всупереч цільовому призначенню таких виплат, що свідчить про вчинення нею домашнього насильства економічного характеру у відношенні малолітньої ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_2 постійно скаржилась на нестачу коштів, припинення їй виплат на дитину у зв`язку з поверненням на роботу в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де у зв`язку з воєнним станом відбулося падіння виробництва, а відтак і зменшення розміру зарплати, неможливість здійснення нею оплати орендованого приміщення, складні стосунки з рідними. Здебільшого ці доводи відповідача були неправдивими, черговим свідченням цьому є придбання нею 13.12.2023 транспортного засобу, право власності на який було оформлене на ОСОБА_2 . Що стосується наданих відповідачем характеристик з садочка, то вони містять неправдиві відомості, оскільки фактично відповідач з дитиною не проживала, а лише навідувалась перед працею на 30 хвилин. Стосовно відповідності довідок з відомства зі справ реєстрації громадян та цивільного стану м. Ландсгут, Німеччина де встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у АДРЕСА_2 , на думку позивача, є неповною інформацією про фактичний стан перебування відповідача та дитини як біженців з України, які отримують соціальні виплати на біженців так званих Burgergeld. Зауважив, що біженці це особи, які були вимушені залишити Україну, мають право в`їжджати до Німеччини без візи й перебувати без неї у ФРН протягом обмеженого періоду часу. Разом з тим, ОСОБА_2 вчинила правові наслідки протиправної поведінки, з корисливих мотивів викравши дитину та вивізши її в стані хвороби за кордон, де своїми діями наражає дитину на ризик, ніколи не несла відповідальності за дитину, та ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків з вересня 2020 року до часу незаконного вивезення дитини 30.05.2024 за кордон. Позивач наголосив, що на теперішній час міністерством юстиції ФРН встановлено місце перебування дитини з відповідачем як табір для біженців м. Ландсгут, земля Баварія, статус яких «біженці». Позаяк, у м. Кривому Розі у дитини з батьком наявні належні житлово-побутові умови, дитина відвідувала дитячий садочок, в якому спрямований виховний процес з однолітками та відбувалась навчання дитини в соціумі, де дитина мала гармонійний повноцінний розвиток. Стосовно наданої представником відповідача довідки від доктора медицини Олаф Юнга від 14.10.2024, то на думку позивача, виглядає більш підробленим документом ніж оригінал. До того ж надані позивачем докази свідчать про зворотне: лікарі з різних медичних закладів в Україні підтвердили діагноз у ОСОБА_3 як гострий аденоїдит 2-3 ступеню та за останніми показниками і даними лікарів дитині було призначену дату госпіталізації на планову хірургічну операцію (лист від 25.10.2024 №3546). Стосовно наданої представником відповідача довідки, що дитина навчається у початковій школі ім. Карла Орфа у місті Ландсгут з 01.08.2024 та навчання триватиме у школі орієнтовно до липня 2033 року, то позивач повідомив суду, що дитина скаржилась на те, що їй тяжко вчитись на німецькій мові. Так, як дитина відвідувала дитячий садок, позивачу стало відомо, що до них приїжджала поліція стосовно того, що мати дитини порушила умови перебування дитини в начальному закладі, тобто не відвела дитину та при цьому виїжджала до них поліція ФРН з усним попередженням матері,так як іншим разом вона може бути оштрафована. Дитина не навчається в українській школі, позивач вважає, що це шкодить виховному процесу його доньки та повідомив, що відповідач сама відвідує інтеграційні курси, що не дає їй можливості самій вчасно вдосконалити програму для біженців та залишає на самоті дитину на території табору для біженців.

Позивач заперечує проти відзиву на позовну заяву так як відповідач продовжує надавати до суду неправдиві відомості, що мають суттєве значення для вирішення питання про незаконне стягнення з позивача аліментів, так як право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживає дитина, та є безумовним, але звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу в травні 2024 року про стягнення аліментів, відповідач взагалі не доводила наявність у неї такого права, на що судом при видачі судового наказу не було звернуто уваги. Про це, на переконання позивача, свідчать усі надані ним докази. Крім того, позивач вважає себе потерпілим з приводу незаконного звернення відповідача до суду із заявою про сплату аліментів на дитину на її користь, так як позивачу надійшов лист зі служби у справах сімї та молоді Jugendam, земля Баварія, стосовно того, що позивач перебуває у статусі боржника кредитора перед Jugendam щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2

28.11.2024 позивач через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав доповнення до відповіді на відзив (а.с.200-209).

04.12.2024 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яковлев Д.С. подав заперечення на відповідь на відзив шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.5-8 т.2), доводи в яких є тотожними з доводами та мотивами, наведеними у відзиві.

У ході розгляду справи позивач та його представник адвокат Кшижевська К.О. пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, не наполягали на допиті інших заявлених свідків, забезпечити явку явки сторона позивача не змогла. Представник відповідача адвокат Яковлев Д.С. заперечував проти задоволення позовних вимог. У подальшому представники сторін про свою участь в судових засіданнях не заявили, подавши заяви про завершення розгляду справи за їх відсутності у письмовому провадженні.

Допитана в судовому засіданні 01.05.2025 як свідок ОСОБА_7 суду показала, що із ОСОБА_1 вона знайома близько 15 років, а з січня 2022 року почали спілкуватись частіше. Вони з`ясовували стосунки стосовно життя позивача, лікування його дитини, він неодноразово з цього приводу до неї звертався, просто потребуючи допомоги, адже вона є представником громадської організації «Міжнаціональний народний контроль», що діє як юридична особа. Вона не є сімейним лікарем, якщо до них звертається людина по допомогу вони таку допомогу надають, не фіксуючи це документально та не вимагаючи окремо від такої особи документів. Жодної фінансової звітності з приводу витрат, понесених на допомогу, організація не веде. Достатнім для надання допомоги є потреба людини в допомозі, коштів за це організація не брала. ОСОБА_1 працював на ринку, ремонтував побутову техніку, а з початком воєнного вторгнення вони допомагали разом переселенцям. Вона його питала, де мати дитини, на що ОСОБА_1 пояснював, що дитина мешкає з ним, а мати дитини мешкає окремо своїм життям. Вона особисто допомагала ОСОБА_8 робити ремонт в дитячій кімнаті, у підготовці дитини до школи, зверталась разом з ним до лікарів з приводу лікування дитини, відвідування стоматолога. Для ремонту у дитячій кімнаті вона особисто купувала матеріали. Крім того, свідок надала фотознімки з ОСОБА_9 , ремонту у кімнаті дитини, датовані травнем 2024 року як свідчення того, що дитина перебувала з нею, а не з ОСОБА_2 . Дитина залишалась з нею саме з дозволу батька. На питання суду з приводу фотознімків вона пояснила, що при наданні допомоги фотозвіти організація не готує по кожній особі, сім`я ОСОБА_1 для неї є особливою; в якому стані була кімната дитини до ремонту свідок фото не має.

Допитана в судовому засіданні 24.07.2025 як свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона працює вихователем у дитячому садочку № НОМЕР_1 , стосунки зі сторонами нормальні, неприязних відносин немає. ОСОБА_3 з 01.09.2020 ходила до дитячого садочка № НОМЕР_1 , а свідок була її безпосереднім вихователем у молодшій групі з 01.09.2021. Відвідувала дитина садочок до 2024 року, до моменту, коли ОСОБА_2 вивезла дитина за кордон. Дитину до садочка приводив та забирав частіше батько, іноді забирала мати. Інтерес до виховного процесу дитини у садочку батьки проявляли однаково. Лікуванням дитини займався батько, оплату за садочок також вносив батько, якого вона бачила частіше. Стосунки між ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_5 були хороші, навіть дружні, до нього дитина була більш відкритою; з матір`ю у дитини також були хороші стосунки, однак, з батьком дитина більш була близькою, у тому числі стосовно побутових моментів, проведення дозвілля. У період онлайн навчання дітей вихователі записували відео та надсилали у групи, в яких батьки робили зворотній зв`язок (надсилали фото малюнків, відео тощо). Онлайн навчанням ОСОБА_5 займався батько, оскільки зворотній зв`язок надходив з номеру його телефону; один випадок мав місце, коли до святкування 8-го березня фото дитини з матір`ю були надіслані вихователю. Характеристику з дитячого садочка свідок підписувала. Хоча й дитина не відвідує дитячий садочок оффлайн, онлайн заняття також не відвідує, однак ОСОБА_3 продовжує рахуватися як вихованиця садочка, адже з приводу її відрахування заяв від батьків не надходило.

Допитана в судовому засіданні 24.07.2025 як свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона працює вихователем у дитячому садочку № НОМЕР_1 , стосунки зі сторонами нормальні, неприязних відносин немає. ОСОБА_3 з 01.09.2020 ходила до дитячого садочка № НОМЕР_1 , а свідок була її безпосереднім вихователем у ясельній групі один рік, з 01.09.2021 вона була переведена у молодшу групу. Пізніше, у період воєнного стану вона також була її вихователем та працювала разом з іншим вихователем ОСОБА_10 . Коли дитина вступила до садочка, знайомство відбулося з обома батьками. Батьків ОСОБА_5 вона характеризує виключно позитивно як хорошу та злагоджену сім`ю, обоє цікавились виховним процесом дитини, а ОСОБА_5 добре ставилась до обох батьків однаково, не проявляючи перевагу до кого з них більше. Дитину до садочка приводив та забирав частіше батько, іноді мати, однак мати більше проявляла інтересу до навчання, а батько до виховання. Зазначила, що ОСОБА_3 дуже часто хворіла нежиттю, зауваження з приводу необхідності нагального лікування нежитю вихователі робили обом батькам. ОСОБА_12 характеристику на дитину свідок підписувала, з приводу необхідності отримання характеристики до садочка зверталася ОСОБА_2 . Онлайн заняття в садочку проводить окремий вихователь ОСОБА_13 .

Допитана в судовому засіданні 24.07.2025 як свідок ОСОБА_14 суду показала, що зі сторонами знайома, стосунки нормальні, її донька та ОСОБА_3 відвідували один садочок у старшу групу. У садочку вона бачила лише батька ОСОБА_5 . Ї відомо, що вихованням дитини займався саме батько ОСОБА_8 , з приводу лікування дитини вона не знає. З ОСОБА_1 вони проживають по сусідству та часто бачила ОСОБА_8 з донькою біля магазину, на дитячому майданчику; декілька разів бачила як мати приїздила на автомобілі за дитиною. З приводу того, що ОСОБА_2 «вкрала» ОСОБА_5 із садочка їй розповіла старша донька.

Допитана в судовому засіданні 24.07.2025 як свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона мешкає по сусідству з ОСОБА_1 , знає його сім`ю, дружила з матір`ю ОСОБА_1 . Вихованням дитини ОСОБА_5 займався виключно батько ОСОБА_8 , мати приходила до них зрідка: «по святам», 1 день побула 3 місяці немає. Дитина мешкала з батьком та бабусею. Їй відомо, що ОСОБА_8 робив ремонт у дитячій кімнаті. Стосунки між дитиною та батьком були хороші. Мали місце випадки, коли мати забирала дитину до себе з ночівлею, а потім привозила назад. Чому між батьками та дитиною склались такі відносини їй нічого не відомо, ОСОБА_8 про це їй не розповідав. У травні 2024 року вона бачила ОСОБА_2 біля під`їзду будинку, мати приїхала з дитиною з садочка, а потім забрала і поїхала. Із приводу стягнення з ОСОБА_8 аліментів на утримання дитини на користь матері їй нічого не відомо, однак зазначила, що саме батько утримував дитину такі висновки вона зробила із власних спостережень.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Суд, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, застосувавши до правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_16 (дошлюбне прізвище ОСОБА_17 ) перебували в шлюбі, зареєстрованому 14.02.2018 Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2021 у справі №214/618/21, що набрало законної сили 03.09.2021, шлюб між ними було розірвано; після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_16 дошлюбне прізвище « ОСОБА_17 », яке є її дійсним.

У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 03.02.2021 Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

За змістом судового рішення у справі №214/618/21, на момент вирішення спору про розірвання шлюбу спір з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами був відсутній.

За даними реєстру Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

23.05.2024 за заявою ОСОБА_2 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13.05.2024. Звертаючись до суду з приводу видачі судового наказу, ОСОБА_2 вказувала, що наразі (тобто на момент звернення із заявою до суду) дитина мешкає з нею, при цьому не заперечувала факт того, що дитина зареєстрована з батьком, що слідує зі змісту заяви.

Не погоджуючись із видачею судового наказу, 30.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про його скасування. Однак, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.06.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу було відмовлено, із роз`ясненням йому права на звернення із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами або позовом про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_3 , позивач вказував, що ще до моменту розлучення подружжя почало мешкати окремо, дитина залишилась проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як ОСОБА_2 з вересня 2020 року мешкала окремо від них. На момент розлучення спір з приводу визначення місця проживання дитини між ними був відсутній: донька залишалась й надалі мешкати з ним як батьком. Зважаючи на те, що малолітня ОСОБА_3 з вересня 2020 року проживає з ним як батьком та перебуває на його утриманні в силу ст.ст.180, 181 СК України виключають наявність у нього обов`язку сплачувати аліменти за судовим наказом на утримання цієї ж дитини на користь ОСОБА_2 , а відтак правові підстави для стягнення з нього аліментів відсутні, що обумовило звернення до суду в обраний спосіб захисту порушених прав.

Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ОСОБА_1 вимог в обраний ним спосіб захисту прав та інтересів суд виходить з такого.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За змістом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, якою встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Спір у даній справі стосується оспорювання позивачем правових підстав для стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх дитини ОСОБА_5 , від сплати яких він просить звільнити.

Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Слід також зауважити, що відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Закон України «Про охорону дитинства» вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

У п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, до якого належить також припинення права на аліменти.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як передбачає ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України: якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст.267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів чи припинення їх стягнення зі зміною обставин, що виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів та впливають на їх подальше стягнення. Відповідно до ч.2 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

У ході судового розгляду із обсягу наявних у справі доказів встановлено, що як на момент звернення позивача до суду з даним позовом (вересень 2024 року), так і на момент ухвалення рішення, малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у Німеччині та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 відповідачем у справі.

Як слідує з довідок про реєстрацію за місцем проживання, виданих відділом №3 відомства зі справ реєстрації громадян та цивільного стану м. Ландсгут, Німеччина (в офіційному засвідченому перекладі з німецької мови на українську), ОСОБА_2 та малолітня донька ОСОБА_3 з 05.06.2024 мають зареєстроване місце перебування (що є єдиним місцем проживання) за адресою: АДРЕСА_4 , дата вселення 02.06.2024 (а.с.109-120 т.1).

Із 01.08.2024 ОСОБА_3 навчається у початковій школі ім. Карла Орфа у м. Ландсгут, Німеччина; навчання триватиме орієнтовно до липня 2033 року, що слідує з довідки від 24.09.2024, виданої за підписом директора початкової школи ім. Карла Орфа у м. Ландсгут (в офіційному засвідченому перекладі з німецької мови на українську, ас.101-103 т.1).

Вищевказані обставини, як і факт перебування малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 та їх сумісного проживання за кордоном з червня 2024 року позивач та його представник в ході судового розгляду не заперечували та не спростовували.

Позаяк, аналізом показів допитаного судом свідка ОСОБА_15 , яка вказувала, що до травня 2024 року малолітня ОСОБА_3 мешкала з батьком ОСОБА_1 , наданого позивачем акта від 24.05.2024, засвідченого ОСББ «МИРУ 31» про фактичне місце проживання дитини з ним за адресою їх зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, Міністерства юстиції України з приводу протиправної зміни відповідачем місця проживання дитини у сукупності із позицією сторін та встановленими судовим розглядом обставинами свідчать про існування між сторонами цивільно-правового спору щодо визначення місця проживання дитини. Істотним при цьому є той факт, що провадження з приводу вирішення цього спору із одночасним заявленням вимоги про відібрання дитини у матері та повернення батькові ініційоване ОСОБА_1 24.07.2024 шляхом звернення до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з відповідним позовом до ОСОБА_2 (цивільна справа №214/6425/24). Ухвалою суду від 23.09.2024 провадження у справі відкрите, кінцеве процесуальне рішення за результатами вирішення спору судом не ухвалене.

Разом з тим, при вирішенні спору про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 визначальним є те, що дитина фактично мешкає за кордоном разом з матір`ю ОСОБА_2 стягувачем аліментів, за своїм віком потребує матеріальної допомоги на утримання з боку батька ОСОБА_1 , який в силу рівності обов`язку обох батьків, будучи працездатним, зобов`язаний їй таку допомогу надавати у спосіб сплати аліментів.

Зважаючи на те, що після ухвалення судом 23.05.2024 рішення у виді судового наказу про стягнення аліментів істотної зміни обставин, які б впливали на їх подальше стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не відбулося, адже дитина продовжує мешкати з матір`ю, має зареєстроване місце перебування у Німеччині, соціально влаштована (відвідує навчальний заклад), потребує утримання з боку обох батьків, тому правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на її утримання на користь ОСОБА_2 відсутні.

Посилання позивача на ухилення відповідачем від належного виконання батьківських обов`язків, використання аліментів та соціальних виплат на дитину всупереч їх цільовому призначенню та, як наслідок, вчинення відповідачем економічного насильства відносно дитини, не доведені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях та упередженому ставленні позивача до відповідача на ґрунті ускладнених, неприязних стосунків між ними. Доказів, які б свідчили про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, вчинення домашнього насильства відносно дитини, перебування сім`ї під соціальним супроводом чи на обліку як неблагонадійної з підстав ухилення одного з батьків від виконання батьківських обов`язків матеріали справи не містять, в той час як характеристики з дошкільного навчального закладу, покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вихователів садочка, який відвідувала малолітня ОСОБА_3 , свідчать про зворотне.

Разом з тим, що стосується показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 з приводу виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків по вихованню їх малолітньої доньки ОСОБА_5 , ступеню виконання цих обов`язків кожним з них окремо, прояву дитиною переваги до батька чи матері, то суд вважає, що ці обставини при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, виходячи із меж заявлених вимог, мають другорядне значення та не впливають на вирішення цього спору по суті його предмету. На переконання суду, намаганням встановити ці обставини в рамках вирішення даного спору, за наявності окремо спору про визначення місця проживання дитини з вимогою про відібрання дитини у матері, позивач ОСОБА_1 тим самим переслідує за мету створити преюдиційність в їх застосуванні при вирішенні інших спорів, що суд розцінює як прояв зловживання процесуальними правами та недобросовісності.

Покази допитаного судом свідка ОСОБА_7 суд оцінює критично, оскільки вони викликають у суду сумніви в їх достовірності та правдивості, адже загалом будучи сторонньою особою для малолітньої ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_7 здебільшого надавала власну оцінку належності виконання обов`язків кожним з її батьків, станові здоров`я дитини та потребі у лікуванні, не будучи при цьому лікарем чи членом сім`ї дитини. Крім того, будучи представником громадської благодійної організації (зі слів свідка), вона не могла жодними доказами підтвердити повідомлені нею обставини (факт звернення ОСОБА_1 з проханням про допомогу, кошториси громадської організації з приводу несення витрат в інтересах ОСОБА_1 на ремонт у приміщенні, необхідність участі організації у вирішенні питань щодо стану здоров`я дитини тощо), які логічно розходились із дійсними обставинами. До того ж при наданні показів свідок очевидно говорила заздалегідь підготовленими та завченими фразами, оперувала фактами та доводами, виснуваними нею на ґрунті суб`єктивної оцінки із явним упередженим ставленням до відповідача, в той час як коли суд ставив уточнюючі питання по суті справи плуталась та проявляла явну знервованість.

Виходячи з вищенаведеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю та безпідставністю. Разом з тим, суд вважає за необхідне акцентувати увагу, що предмет позову (вимога про звільнення від сплати аліментів) та підстави позову (як вказував позивач відсутність правових підстав для стягнення з нього аліментів та протиправність видачі судового наказу загалом) логічно є суперечливими та свідчать про недостатню ефективність обраного позивачем способу захисту. Так, спосіб захисту сімейних прав та інтересів шляхом припинення правовідношення, до якого належить також припинення права на аліменти або ж звільнення від сплати аліментів, стосується випадку, коли платник аліментів не заперечує наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини, однак просить звільнити надалі з підстав, що настали після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів. При цьому, за наведеними ОСОБА_1 підставами позову, позивач, поміж іншим, незгодний з видачею судового наказу про стягнення з нього аліментів. Звертаючись до суду із заявою про його скасування, в ухвалі від 04.06.2024 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд роз`яснював позивачеві право на звернення із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами або позовом про зменшення розміру аліментів. Однак, правом на звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 не скористався, обравши на власний розсуд інший спосіб захисту прав та інтересів. Зважаючи на те, що суд вирішує спір в межах заявлених вимог, тому визначення судом ефективного способу захисту всупереч визначеному позивачем предмету позову свідчитиме про порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства та вихід за межі вимог.

Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем процесуальні витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог (в уточненій редакції) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати ухвалення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення 10.11.2025.

Суддя О.І. Євтушенко