Справа № 496/6781/25
Провадження № 2-н/496/723/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року суддя Біляївського районного суд Одеської області Шаньшина М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Грохольська М.В. звернулась до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Згідно із заявою про видачу судового наказу, місце проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 , місце проживання заявниці зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно з відповіддю з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 16.10.2025 року місце реєстрації боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності визначені у частині 1 статті 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин,можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.Порядок дій суду, пов`язаних із визначенням підсудності заяви про видачу судового наказу регламентові у ч. ч. 4 9 ст. 1 65 ЦПК України. При цьому, вказаними нормами визначається порядок дій, коли боржником є фізична особа (ч. ч. 5, 6, 7, 9 ст. 165 ЦПК України).

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Україні утворено 136 нових та ліквідовано існуючі 490 районів, зокрема створено Одеський район (з адміністративним центром у місті Одеса) у складі територій Авангардівської селищної, Біляївської міської, Великодальницької сільської, Великодолинської селищної, Вигодянської сільської, Визирської сільської, Дальницької сільської, Дачненської сільської, Доброславської селищної, Красносільської сільської, Маяківської сільської, Нерубайської сільської, Овідіопольської селищної, Одеської міської, Таїровської селищної, Теплодарської міської, Усатівської сільської, Фонтанської сільської, Чорноморської міської, Чорноморської селищної, Южненської міської, Яськівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідовано в Одеській області: Ананьївський, Арцизький, Балтський, Березівський, Білгород-Дністровський, Біляївський, Болградський, Великомихайлівський, Захарівський, Іванівський, Ізмаїльський, Кілійський, Кодимський, Лиманський, Любашівський, Миколаївський, Овідіопольський, Окнянський, Подільський, Ренійський, Роздільнянський, Савранський, Саратський, Тарутинський, Татарбунарський, Ширяївський райони.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст.17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Система судоустрою хоча і будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності, однак на практиці вона не завжди може співпадати з існуючим адміністративно-територіальним поділом держави. Зміна ж адміністративно-територіального устрою може бути лише підставою для перегляду існуючої системи судоустрою в порядку, визначеному Конституцією та законами України.

Відповідно до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, кожен місцевий загальний суд продовжує здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Законом України «Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03 листопада 2020 року, розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року" Законом України «Про внесення зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів від 03 листопада 2020 року, розділ XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545 із наступними змінами) доповнено пунктом 3-1 такого змісту, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Згідно з листом Ради суддів України від 22 липня 2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Тобто, дана справа територіально не підсудна Біляївському районному суду Одеської області, оскільки місце проживання та реєстрації заявниці та боржника знаходиться за межами територіальної підсудності Біляївського районного суду Одеської області.

Положеннями ст. 165 ЦПК України, не передбачено можливості направлення заяви до іншого суду за підсудністю, де боржником є фізична особа.

Відтак, можливість направлення заяви про видачу судового наказу за підсудністю до іншого суду стосується лише випадку, якщо боржником за такою заявою є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Наслідки порушення правил підсудності при поданні заяви про видачу судового наказу передбачені п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, вважаю, що у видачі судового наказу ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей необхідно відмовити, що не позбавляє права на звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до належного суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.160-166, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя М.В. Шаньшина