Справа № 683/2002/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/2002/25, 2/683/1208/2025 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року позивачі звернулись в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 було побудоване у 1973 році і на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради трудящих №128 від 19 липня 1988 року, належить колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Спадщина на належну їй частину вказаного житлового будинку не відкривалась, оскільки вона померла до ІНФОРМАЦІЯ_2 і не була останнім членом колгоспного двору.

Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_5 голова двору, його дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 члени двору, а тому спірне будинковолодіння було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівну частку у ньому по 1/3 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина ОСОБА_6 , однак спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла. До складу спадщини після її смерті увійшли 2/3 частини спірного житлового будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли її діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

В силу ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із них є рівними, отже кожному із спадкоємців має належати по 1/6 частині спірного житлового будинку (2/3 : 4 = 1/6).

ОСОБА_8 відмовилась від спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , тому остання має право в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 на 1/3 частину спірного домоволодіння.

Отже, частка ОСОБА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_1 становить 2/3 частини (1/3 частина, яку вона набула як член майна колгоспного двору + 1/3 частина, яку вона набула в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6 ), а частки ОСОБА_2 та ОСОБА_9 становлять по 1/6 частині.

При зверненні до нотаріуса з питань оформлення спадщини, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_4 , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Оскільки вказані обставини є перешкодою в оформленні їх прав на спадкове майно, тому позивачі звернулись за захистом своїх прав до суду і, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.201), просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, за ОСОБА_1 право власності на 2/3 його частини, за ОСОБА_2 на 1/6 частину, за ОСОБА_3 на 1/6 частину.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивачів адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивачів, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 1973 році та відноситься до суспільної групи «колгоспний двір».

01 серпня 1988 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та зазначено, що він належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим №25.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №564/01-15 від 19 березня 2025 року спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у 1989-2004 роках не заводилась.

Згідно виписки з погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки №3 с. Бутівці, наданої Березненським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №14-10/4 від 10 січня 2025 року, домогосподарство по АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_5 голова двору, його дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 члени двору.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Судом встановлено, що до 02 лютого 1989 року головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширювався на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01 липня 1990 року.

Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки ОСОБА_4 , яка була головою колгоспного двору по АДРЕСА_1 , померла до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому її частка як члена майна колгоспного двору спадкуванню не підлягала, оскільки вона не була останнім членом цього колгоспного двору.

Після смерті ОСОБА_4 , а також станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 були її син ОСОБА_5 голова двору, його дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_1 члени двору.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір й станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1 : 3 = 1/3).

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому

числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_5 , й відповідно його спадкоємицею першої черги за законом.

ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу з 29 рудня 1998 року в управління та розпорядження спадковим майном, що підтверджується довідкою Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №512 від лютого 2006 року.

14 березня 2006 року на підставі заяви ОСОБА_6 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №167/2006 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5

14 березня 2006 року та 11 лютого 2011 року на ім`я ОСОБА_6 державним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_5 право на земельну частку (пай) та на майновий пай.

Таким чином, ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею за законом до майна померлого чоловіка ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшла 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку він набув як член майна колгоспного двору.

Оскільки ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після його смерті та оформила частину спадкового майна, тому вона набула право власності на належну померлому 1/3 частину вищезазначеного будинковолодіння, однак у встановленому законом порядку не оформила право власності на це майно.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст.1223 ЦК України).

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього

Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла.

Згідно довідки Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №310 від 22 березня 2017 року ОСОБА_6 на день своєї смерті була зареєстрована та проживала в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області разом із донькою ОСОБА_1 .

18 березня 2009 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Янюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №15, згідно якого належну їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №123304 земельну ділянку площею 2,06 га заповіла доньці ОСОБА_3 .

Інше майно, яке на день смерті належало ОСОБА_6 , заповітом не охоплено, а тому підлягає спадкування за законом.

15 березня 2017 року за заявами ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №170/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 .

Крім того, 13 квітня 2017 року ОСОБА_8 , яка також є донькою ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті матері, на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, частки спадкоємців ОСОБА_6 у спадковому майні становлять: ОСОБА_2 1/4 частина, ОСОБА_3 1/4 частина, ОСОБА_1 1/2 частина (з урахуванням 1/4 частки, від якої відмовилась дочка померлої ОСОБА_8 ).

Відповідно до зазначених часток 28 лютого 2018 року державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_6 земельну ділянку.

Крім вказаного майна, до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшло також 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право на яку ОСОБА_6 мала як член майна колгоспного двору (1/3 частина) та набула в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 (1/3 частина).

Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом першої черги до майна померлої ОСОБА_6 , вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину та оформили частину спадкового майна, тому до них в порядку спадкування за законом перейшло право на належну померлій 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

18 червня 2025 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану частину нерухомого майна через те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», а свідоцтво про право власності на цей будинок видано лише на ім`я ОСОБА_4 , яка була не єдиним членом майна цього колгоспного двору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Досліджені судом докази свідчать, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшло 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачі є спадкоємицями за законом до майна померлої ОСОБА_6 , тому вони

набули право власності на належну померлій 2/3 частини вищезазначеного будинковолодіння.

Таким чином, з урахуванням частки кожного із позивачів у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , частка кожного із них у будинковолодінні становить: ОСОБА_2 1/6 частина (2/3 х 1/4 = 1/6), ОСОБА_3 1/6 частина (2/3 х 1/4 = 1/6), ОСОБА_1 1/3 частина (2/3 х 1/2 = 1/3).

Крім того, ОСОБА_1 у спірному будинковолодінні належить також 1/3 його частина, як члену майна колгоспного двору. А тому, її частка, з урахуванням частки, успадкованої після смерті матері ОСОБА_6 , становить 2/3 частини (1/3 + 1/3 = 2/3).

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 2/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 право власності на 1/6 його частину, за ОСОБА_3 право власності на 1/6 його частину.

Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: с. Нападівка Хмельницького району Хмельницької області, 31812, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Текст рішення складено 06 листопада 2025 року.

Суддя: