Провадження № 2/159/2479/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., вивчивши позовну заяву Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Луцькводоканал» звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2025 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Ковельського міськрайонного суду Волинської області, оскільки відповідно до відомостей № 1857124 від 06.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

04.11.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи, головуючим у справі визначено суддю Смалюха Р.Я.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої ст. 12 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно норм ЦПК України, існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Позивач у поданій позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення в квартирі АДРЕСА_3 на загальну суму 5878,11 грн.

Водночас, з відомостей з Державного реєстру речових прав, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд виснував, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Також у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Предметом спору у справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавалися у квартирі, що знаходиться у м. Луцьку, тобто спір виник щодо послуг, які пов`язані з нерухомим майном, а тому на цей спір поширюється виключна підсудність, через що інша підсудність застосовуватись не може.

Отже, суд дійшов висновку, що розгляд позовних вимог, які є предметом у цій справі, не входить до компетенції Ковельського міськрайонного суду Волинської області, інші висновки порушували б положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, в частині розгляду справи судом встановленим законом.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за комунальні послуги, які надавались позивачем за адресою АДРЕСА_1 , а тому на вказаний спір розповсюджується юрисдикція Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст.31 ЦПК України встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 30, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Передати для розгляду Луцькому міськрайонному суду Волинської області цивільну справу № 161/19885/25 за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Копію ухвали скерувати заявнику.

Ухвала набирає законної з моменту з ї проголошення (підписання) та може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

СуддяР. Я. Смалюх