ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8038/25 Справа № 183/5756/25 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою яку обґрунтовував тим, що в рамках розгляду справи № 160/14459/25 Управлінням соціального захисту населення Самарської міської ради було подано відзив, підписаний ОСОБА_2 , в якому зазначалось, що в управління виникли сумніви щодо можливого створення та використання підроблених офіційних документів, що на сьогодні ця проблема набула особливого поширення, що тягне за собою кримінальну відповідальність, а також в діях ОСОБА_1 вбачається намір своїми діями та підробленими документами уникнути мобілізації під час воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні».

Вважаючи це твердження хибним та безпідставним просив визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву у справі № 160/14459/25 від 04.06.2025 року, недостовірною. Зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду офіційного документу з відповідним спростуванням. Стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3 000 000 грн.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 17.06.2025 року у зв`язку із порушенням норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції з метою відкриття провадження та подальшого розгляду справи по суті.

Зазначає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував позовні вимоги як такі, що виникають з публічно-правових відносин між фізичною особою та посадовою особою органу місцевого самоврядування, тоді як спір пов`язаний виключно із захистом особистих немайнових прав позивача за ЦК України (ст. 275277, 299 ЦК).

ОСОБА_3 надано заяву, в якій вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, у зв`язку із відповідністю ухвали суду першої інстанції вимогам процесуального права.

Про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток до електронних кабінетів сторін (а.с.44 зворот).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте такий висновок не відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає публічно-правовий спір, зокрема, як спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, якщо питання захисту честі та гідності пов`язане з оскарженням рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, місцевого самоврядування або посадової особи, яка прийняла таке рішення, то така справа розглядається в порядку адміністартивного судочинства.

За загальним правилом, справи про захист честі та гідності розглядаються в цивільному суді. Це пов`язано з тим, що вони стосуються особистих немайнових прав, які не завжди мають адміністративний характер.

Однак судом першої інстанції не було враховано,що в позовній заяві не йдеться про захист честі та гідності, пов`язаної з оскарженням рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, місцевого самоврядування або посадової особи, яка прийняла таке рішення.

Саме зазначені обставини могли бути підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, а також відшкодування моральної шкоди, яка пов`язана з висловлюваннями, допущеними ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву в рамках розгляду справи № 160/14459/25. Тобто захист честі та гідності не пов`язаний з оскарженням рішень суб`єктів владних повноважень, тому така справа розглядається в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, з огляду на сформульовані позивачем вимоги не можна зробити остаточний висновок, щодо природи спірних правовідносин, оскільки позивач на пряму не оскаржує дії ОСОБА_2 як суб`єкта владних повноважень, а просить спростувати недостовірні відомості та стягнути моральну шкоду. А тому на даній стадії не можливо стверджувати, що спір має адміністративно-управлінський елемент та суд прийшов до передчасного висновку про відмову у відкритті провадження.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З приводу, розподілу судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної інстанції, то слід зазначити, що дане питання з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України буде вирішуватись після розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 368, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови складено 04 листопада 2025 року.

Судді: