Справа № 466/6695/25
Провадження № 2-о/466/316/25
У Х В А Л А

06 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Приватного нотаріуса Миронович Алли Іванівни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю

в с т а н о в и в:

15 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт його проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини (на час смерті) спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день смерті заявник проживав з дідусем за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки строк для звернення з заявою прийняття спадщини заявником було пропущено.

У зв`язку з цим заявник змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату судового засідання.

Приватний нотаріус Миронович А.І. скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, заяви про встановлення яких в порядку окремого провадження можуть бути встановлені судом.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Заявник ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дідо зі сторони матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до дня смерті фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де він, заявник, зареєстрований та проживає з 2002 року. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина. Інших спадкоємців крім нього не було. Для оформлення спадкових прав він 10.04.2024р. звернувся до приватного нотаріуса ЛМНО Миронович А.І. За його заявами була заведена спадкова справа №72280260. Нотаріус роз`яснила, що для прийняття спадщини йому необхідно в судовому порядку довести факт спільного проживання з спадкодавцем та надала відповідь від 10.04.2024 за №43/02-14 про відмову в оформленні спадщини.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт його проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини (на час смерті) спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник вказує, що встановлення відповідного факту є необхідним для виникнення права на спадкування майна, що залишилося після смерті його діда ОСОБА_2 .

Однак, заявник не вказує, де був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті і що входить до його спадкового майна.

З матеріалів заяви встановлено, що заява про прийняття спадщини спадкоємцями у встановлений законом строк і впродовж майже трьох років з часу відкриття спадщини подана не була.

Цивільним законодавством передбачена процедура визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини, право територіальної громади на отримання у власність відумерлого майна.

За таких обставин слід дійти висновку, що у даній справі вбачається спір про право.

Тому вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини повинні розглядатися у позовному порядку шляхом подання позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні.

Частиною 6 ст.294 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки з поданої в суд заяви вбачається спір про право, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно залишити без розгляду.

Крім того, як встановлено судом в ході судового розгляду, заявником раніше вже подавалась заява про встановлення факту аналогічного змісту та ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11.11.2024 року у справі №466/11177/24 було відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку з наявністю спору про право, роз`яснено заявнику право звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне повторно роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з позовом в загальному порядку з дотриманням процесуальних вимог, передбачених ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 186, 293,264, 315 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Приватного нотаріуса Миронович Алли Іванівни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва