Провадження № 2/625/117/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Скляренка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Талавирі С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селі Різуненкове Богодухівського району Харківської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2025 року на підставі ухвали, постановленої 12 вересня 2025 року суддею Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., до Коломацького районного суду Харківської області надійшла позовна заява з додатками, в якій Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в особі його представника Супрун Є.В. просило суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №201, укладеним між його сторонами 23 листопада 2018 року, у розмірі 78748 гривень 61 копійка, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 48088 гривень 15 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 30660 гривень 46 копійок.

Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 23 листопада 2018 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за №201, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у сумі 47000 гривень 00 копійок, який в подальшому було збільшено до 48088 гривень 15 копійок, а також видав позичальнику платіжну карту.

Однак, як зазначила у позовній заяві представник позивача, внаслідок порушення відповідачкою ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 07 травня 2025 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 78748 гривень 61 копійка, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 48088 гривень 15 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 30660 гривень 46 копійок, що й послугувало підставою для звернення АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до суду із позовом про стягнення вказаної заборгованості.

06 жовтня 2025 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, про що постановлено відповідну ухвалу.

29 жовтня 2025 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 , не заперечуючи факту існування між нею та позивачем договірних відносин і фактично визнаючи, що заборгованість за кредитним договором нею не сплачується, вважала позов необґрунтованим, і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: 1) нараховані позивачем відсотки за користування кредитом повинні бути списаними на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України; 2) позивачем пропущений строк позовної давності.

Крім того, ОСОБА_1 у відзиві зазначила, що вона є багатодітною матір`ю, разом із чоловіком, який має статус учасника бойових дій, отримують мінімальні заробітні плати, і у зв`язку із цим, а також з огляду на військові дії в Україні, які розпочалися 24 лютого 2022 року, та мобілізацією чоловіка на військову службу, виконання зобов`язань за кредитним договором стало неможливим і у неї відсутня фінансова спроможність сплачувати позивачеві заборгованість за кредитом.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 179 ЦПК України, не скористався, відповіді на відзив до суду не подав.

Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас у поданій 01 вересня 2025 року позовній заяві, яка зареєстрована за вх. №613/9565/25 (а.с. 2-5), представник позивача просив суд справу розглядати без участі представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, шляхом надсилання судової повістки до електронного кабінету відповідача, водночас, нею до суду подано заяву за вх. № 2056/01-55/25 від 11 листопада 2025 року (а.с. 90), в якій ОСОБА_1 просила суд провести розгляд справи за її відсутності, відмовивши у задоволенні позову.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас, згідно частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За правилами, визначеними ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки за наявними у справі матеріалами, які містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, викладених у відповідних заявах, об`єктивно, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає наступне.

Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що 23 листопада 2018 року між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (правонаступником усіх прав та зобов`язань якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Заяви за №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 8).

У Заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідачка, підписавши її, беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування.

Як вбачається із змісту вказаної Зави, яка задоволена позивачем, ОСОБА_1 просила ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» відкрити їй поточний рахунок за № НОМЕР_1 у гривні, а також надати їй кредитну картку № НОМЕР_2 з встановленим кредитним лімітом в сумі 8000 гривень 00 копійок. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в залежності від типу кредитної картки.

Також, як зазначено у Заяві, відповідачка підписавши її, підтвердила, що нею отримано у непошкодженому стані платіжну картку і ПІН, а також те, що з правилами користування платіжною карткою ОСОБА_1 ознайомилася і зобов`язалася їх дотримуватися. Реальна річна ставка складає 47,88%.

Таким чином, суд вважає, що наданими позивачем доказами повністю підтверджено особисте підписання ОСОБА_1 заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

ОСОБА_1 з викладеними в заяві умовами погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви нею проставлено свій підпис.

Із паспорту споживчого кредиту (а.с. 9), який також підписаний особисто відповідачкою, вбачається, що в ньому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка; тип процентної ставки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше.

Так, в паспорті споживчого кредиту, крім іншого, зазначено, що строк кредитування складає 12 місяців, і зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін.

В Публічній пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговування (а.с. 11-17) зазначено, що акцептування цієї Публічної пропозиції (приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) здійснюється фізичними особами у місцях надання банком послуг на підставі ст. 634 ЦК України шляхом оформлення Заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за умови подання документів і відомостей необхідних для з`ясування особи, суті діяльності та фінансового стану. Приєднання фізичних осіб до договору відбувається в цілому, Клієнт не може запропонувати банку свої умови договору.

Крім того, у вказаній вище пропозиції вказано, що ця Публічна пропозиція, Умови надання та обслуговування "Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою" та "Автоматичного овердрафту" (додаток№2), Тарифи банку, а також оформленні Клієнтами Заяви на приєднання до Договору разом складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

У частині 1 розділу І Публічної пропозиції зазначено, що Акцепт (Акцептування) - вчинення Клієнтом дій, що свідчать про повне і безумовне прийняття Клієнтом Публічної пропозиції банку на укладання договору в цілому шляхом оформлення у місцях надання банком послуг Заяви на приєднання до договору за встановленою банком формою. Кредитний ліміт - максимальна сума доступних кредитних коштів за кредитною лінією або овердрафтом, що надається банком на умовах і в порядку, передбаченому Договором.

У відповідності із пунктом 2.2.5 частини 2 розділу І Публічної пропозиції підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.

Згідно пункту 8.1 частини 8 розділу І Публічної пропозиції - сторони безвідклично підтверджують, що цей Договір Сторони уклали у тому числі на підставі принципу свободи договору, визначеного ст. 6 та 627 Цивільного кодексу України. Сторони також безвідклично підтверджують, що положення цього Договору є зрозумілими, розумними та справедливими. Сторони погоджуються з тим, що жодна з них при укладенні цього Договору не позбавляється прав, які звичайно мала, а також що цей Договір не виключає/не обмежує відповідальність за порушення зобов`язання жодної Сторони. Клієнт запевняє, що Договір не містить будь-яких обтяжливих умов для нього і є прийнятним в цілому, зі всіма умовами в редакції Банку.

Із довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №201 від 23 листопада 2018 року (боржник ОСОБА_1 ) (а.с.20), вбачається, що банк збільшував кредитний ліміт за кредитним договором наступним чином: 1) 23 листопада 2018 року встановлено кредитний ліміт у сумі 8000 гривень 00 копійок; 2) 03 квітня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 13000 гривень 00 копійок; 3) 14 серпня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 18000 гривень 00 копійок; 4) 10 грудня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 23000 гривень 00 копійок; 5) 17 квітня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 28000 гривень 00 копійок; 6) 14 серпня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 33000 гривень 00 копійок; 7) 15 грудня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 38000 гривень 00 копійок; 8) 16 червня 2021 року збільшено кредитний ліміт до 44000 гривень 00 копійок; 9) 22 липня 2021 року збільшено кредитний ліміт до 47000 гривень 00 копійок; 10) 27 лютого 2022 року встановлений кредитний ліміт 44088 гривень 15 копійок.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», ОСОБА_1 своєчасно не сплачувала Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 07 травня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 78748 гривень 61 копійка, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 48088 гривень 15 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 30660 гривень 46 копійок (а.с.20-23).

Як вбачається із виписок по особових рахунках ОСОБА_1 за період із 23 листопада 2018 року по 07 травня 2025 року відповідачкою здійснювалося користування кредитними коштами, і вона частково сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими платежами (а.с. 24-30).

Вказані виписки, в яких зафіксована інформація про рух коштів по картці, є належним, допустимими і достатніми доказами правильності розрахунку заборгованості відповідачки, здійсненого АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021 року, у справі № 554/4300/16-ц.

Крім того, банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.

Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами маштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів.

Таким чином, розрахунок заборгованості у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як вже зазначалося вище, із виписок по особовому рахунку за період з 23 листопада 2018 року по 07 травня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 впродовж 2018-2023 років активно користувалася кредитною карткою, нею систематично вносились кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

Таким чином, відповідачка своїми діями визнавала існування кредитних правовідносин з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».

Ці обставини відповідачкою не спростовані, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повного повернення останньою не надано.

Розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 78748 гривень 61 копійка підтверджується наданими позивачем виписками з особового рахунку та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним, він проведений та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним і допустимим доказом існування заборгованості та її розміру, що, в свою чергу, жодним чином не спростовано відповідачкою.

Також, АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» направлено відповідачці досудову вимогу щодо виконання нею договірних зобов`язань зі сплати заборгованості за кредитним договором станом на 07 травня 2025 року в розмірі 78748 гривень 61 копійка (а.с. 17-19).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У відповідності зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами, визначеними абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно приписів, закріплених у ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами, визначеними ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як з`ясовано судом, підписана особисто ОСОБА_1 заява за №201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібразом з Публічною пропозицією АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, і в ньому викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування.

Підписавши Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка є складовою частиною Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальник у відповідності із ст.ст. 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Суд констатує, що правочин, укладений між позивачем та відповідачкою, за правилами, визначеними ст. 204 ЦК України є правомірним, укладеним у письмовій формі, а отже, сторонами дотримано вимоги ст. 1055 ЦК України щодо форми кредитного договору.

Як зазначив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №201, укладеним між його сторонами 23 листопада 2018 року, у розмірі 78748 гривень 61 копійка, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 48088 гривень 15 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 30660 гривень 46 копійок.

Водночас доводи відповідачки з приводу відсутності підстав для задоволення позову, викладені нею у відзиві на позовну заяву, суд вважає необґрунтованими і такими, що жодним чином не свідчать про відсутність обставин, якими представник позивача обґрунтовував заявлені у позові вимоги.

Так, положення п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, на який у відзиві на позовну заяву послалася відповідачка, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, до спірних правовідносин, які виникли між сторонами, застосованими бути не можуть, позаяк позивачем вимоги про стягнення із відповідачки відсотків, неустойки (штрафу, пені) і інших платежів як відповідальність за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором позивачем не заявлялися.

З приводу застосування до спірних правовідносин позовної давності, про що заявлено відповідачкою у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У відповідності із ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023 року.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України був встановлений безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

В подальшому Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено та який діє до тепер.

Згідно приписів, закріплених у п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Водночас, п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України діяв до 04 вересня 2025 року, і його виключено на підставі Закону України Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності №4434-ІХ від 14 травня 2025 року.

Як з`ясовано у судовому засіданні кредитний договір №201, укладений між його сторонами 23 листопада 2018 року.

Пунктом 2.4.1 Публічної пропозиції на укладення договору комплексного банківського обслуговуванняв редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору (а.с. 11-17) визначено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою Банку або за ініціативою Клієнта у випадках закриття всіх Карткових рахунків та інших рахунків, відкритих за цим Договором, та/ або відмови від усіх послуг Банку.

Із виписок по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 23 листопада 2018 року по 07 травня 2025 року, вбачається, що останнє погашення заборгованості за кредитом відповідачкою здійснювалося 07 грудня 2023 року, а тому з цієї календарної дати слід відраховувати строк позовної давності в три роки, і, враховуючи те, що позивач звернувся до суду із позовом 01 вересня 2025 року, тобто до спливу позовної давності, визначені законом підстави для застосування судом позовної давності відсутні.

З огляду на задоволення позову, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Суд також вважає за доцільне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 137,141, 259, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №201, укладеним між його сторонами 23 листопада 2018 року, у розмірі 78748 (сімдесят вісім тисяч сімсот сорок вісім) гривень 61 (шістдесят одна) копійка.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (ідентифікаційний код юридичної особи 14282829) судовий збір, сплачений позивачем, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 11 листопада 2025 року.

Суддя М.О. Скляренко