МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/2278/25
Провадження № 2/210/1010/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 листопада 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Скотар Р.Є.,

секретаря судового засідання Колос Д.В.,

представника позивача Кривенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Кривенко Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерна товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотечного договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Представник позивача адвокат Кривенко І.М. звернулась до суду 18 квітня 2025 року з позовом до Публічного акціонерна товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотечного договору припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.07.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (нова назва ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №570-пк-2005, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості повторності, строковості, платності кредитні кошти в сумі 13000 доларів США з оплатою по процентній ставці 11 % річних.

01.07.2005 між ТОВ Банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки №570-пз-2005, відповідно до умов якого, передано нерухоме майно: двохкімнатну квартиру, розташовану на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 534, м2 та житловою площею 30,2 м2, за адресою: АДРЕСА_1 . 01.07.2005 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. у зв`язку з посвідченням вказаного договору іпотеки накладено заборону на відчуження квартири. Не зважаючи, що строк дії кредитного договору був до 01.07.2020, позивачем вимоги кредитного договору виконані в повному обсязі достроково. Про те, банком не було повідомлено нотаріуса про виконання кредитних зобов`язань та припинення заборони на майно. Представник позивача 06.03.2025 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою про припинення та скасування обтяження/заборони відчуження нерухомого майна на квартиру, де у відповідь отримано лист, яким повідомлено, що згідно даних архівів облікових систем, які знаходяться у розпорядженні Фонду, наявна інформація про те, що ОСОБА_1 , було укладено відповідний кредитний договір, заборгованість за яким погашено. Проте, вимоги щодо припинення заборони на квартиру, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виконані не були.

Враховуючи викладене, представник позивача, просить суд, визнати такою, що припинена іпотека за іпотечним договором №570-пз-2005 від 01.07.2005, який був укладений між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2480.

Рух по справі

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження (а.с. 34).

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 48).

У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладався.

Аргументи учасників справи

12 травня 2025 року від представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шилець А.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що кредитний договір №570-пк-2005 від 01.07.2005 та іпотечний договір № 570-пз-2005 від 01.07.2005 були укладені між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (юридичною особою, яка на теперішній час існує та не є припиненою). Фонд гарантування не був стороною вказаних правочинів. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд гарантування не є правонаступником банку, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися банком, та вимоги до Фонду гарантування про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки та зобов`язання вчинити дії є безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

12 травня 2025 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шилець А.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що,відповідно до постанови правління НБУ від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яка нині триває. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 року №1067 відкликано повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» делеговані Паламарчуку В.В. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.09.2022 року № 685 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». З 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснюються Фондом безпосередньо. Виконання зобов`язання, тобто досягнення мети сторін є найпоширенішим та основним способом припинення зобов`язання. Кредитний договір № 570-пк-2005 від 01.07.2005 року та іпотечний договір були укладені між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (юридичною особою, яка на теперішній час не існує та є припиненою). Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні присутній не був, скориставшись правом представництва.

Представник позивача адвокат Кривенко І.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 01.07.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (нова назва АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №570-пк-2005, відповідно до умов якого, а саме, пункту 2.1 банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості повторності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 13000 доларів США з оплатою по процентній ставці 11 % річних (а.с. 10-12).

Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору №570-пк-2005 від 01 липня 2005 року кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 30.2 кв.м. (а.с.10).

Пунктом 5.1 кредитного договору №570-пк-2005 від 01.07.2005 передбачено, що забезпечення виконання зобов`язань за цим договором є іпотека нерухомості двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,4 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м. Позичальник зобов`язується укласти з банком договір застави (іпотеки) зазначеної нерухомості в термін до 05.07.2005 (а.с.11).

01.07.2005 між ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С. та зареєстровано в реєстрі за №2471. Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, на умовах передбачених цим договором, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і зобов`язується оплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі (а.с. 15).

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу квартири сторонами узгоджено, що продаж квартири вчиняється між сторонами за 65715 (шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, що еквівалентно 13000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору (а.с.15).

01.07.2005 між ТОВ Банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №570-пз-2005, відповідно до умов якого, а саме, пункту 1 іпотекодавець у відповідності до статті 4 Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку», передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві приватної власності наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру, розташовану на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 534, м2 та житловою площею 30,2 м2, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Відповідно до пункту 2 договору іпотеки №570-пз-2005 зазначений предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних коштів, виданих громадянину України ОСОБА_1 , за кредитним договором №570-пк-2005 від 01.07.2005 на суму 13000 доларів США строком до 01.07.2020, а також процентів за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки згідно пункту 2.1 кредитного договору, а також пені, штрафних санкцій за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочую платежів за вищезазначеним договором, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі витрати за виконавчим написом), визначеному на момент фактичного задоволення вимог (а.с.13).

16.07.2014 між провідним економістом відділення №1 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шевцовим В.Ю. та ОСОБА_1 було підписано Акт прийому-передачі. Відповідно до змісту Акту прийому-передачі від 16.07.2014 провідний економіст відділення №1 Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Шевцов В.Ю. передав, а іпотекодавець ОСОБА_1 прийняв оригінали документів: договір купівлі-продажу квартири №2471 від 01.07.2005; заяву продавця нерухомості про повний розрахунок №2483 від 01.07.2005; витяг з Державного реєстру правочинів №1172265 від 01.07.2005; технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7656959 від 01.07.2005 (а.с.21).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 422068762 від 10.04.2024 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , триває діюча заборона: номер обтяження 2146848, яке зареєстровано 01.07.2005 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. на підставі договору іпотеки від 01.07.2005 (а.с.24, 24 зворот).

Відповідно листа № 60-2826/25 від 27.03.2025 Фонду гарантування вкладів фізичних наданого у відповідь на адвокатський запит: згідно даних архівів облікових систем, які знаходяться у розпорядженні Фонду, наявна інформація про те, що з особою зазначеною в адвокатському запиті, тобто ОСОБА_1 , було укладено відповідний кредитний договір, заборгованість за яким погашено (а.с.26).

Згідно листа-роз`яснення №171/02-31 від 10.04.2025 наданого приватним нотаріусом Криворізького районного територіального округу Перекоською І.С., на заяву про зняття заборони відчуження та іпотеку слідує, що у нотаріуса відсутні підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна, оскільки відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» підставами є: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; рішенням суду (а.с.27).

Відповідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду справи у суді, назва відповідача є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», (а.с.4-5)

Мотивувальна частина. Позиція суду та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Щодо позовних вимог в частині припинення іпотеки за іпотечним договором суд зазначає наступне.

Відповідно до статі 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно положень статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою.

Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 3 вище зазначеного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання, відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов`язання, незалежно від підстав такого припинення.

Відповідно до статті 593 ЦК України, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 у справі № 711/4556/16-ц, за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Згідно з частини третьої статті 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, порушене право іпотекодавця у спірних правовідносинах підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання права іпотеки таким, що припинене.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення про припинення обтяження речового права (в тому числі й права застави) є підставою для проведення державної реєстрації припинення такого обтяження. Тобто означений спосіб судового захисту є спеціальним, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус накладає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством. Зокрема, згідно статті 577 ЦК України, застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у зв`язку із припиненням іпотечного договору, рішенням суду чи в інших випадках, встановлених законодавством, нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна.

Разом з тим, з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія цього Закону, що передбачено у статті 1 вказаного Закону.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою.

У Державному реєстрі Іпотек наявний запис про обтяження 2161340 від 06.07.2020, а також заборони №2146848 від 01.07.2005 нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», судове рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є підставою для проведення відповідної державної реєстрації такого обтяження чи його припинення. Таким чином, права позивача підлягають захисту шляхом внесення записів про припинення іпотеки та обтяження. При цьому, записи у відповідних розділах Реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки та припинення заборони відчуження можуть бути вчинені на підставі судового рішення про визнання іпотеки припиненою.

Згідно з частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.09.2019 справа №522/19757/16 для вирішення питання про припинення іпотеки суди повинні встановити факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням боржником.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом розгляду у даній справі є визнання припиненоюіпотеки за іпотечним договором №570-пз-2005 від 01 липня 2005 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Згідно Акту прийому-передачі документів від 16.07.2014 року ОСОБА_1 прийняв від Криворізького філіалу «Банк «Фінанси та Кредит» оригінали документів, серед яких заява продавця нерухомості про повний розрахунок № 2483 від 01.07.2005 року, разом з тим зазначений документ позивачем до матеріалів справи не долучений, що позбавляє суд можливості встановити, що забезпечене іпотекою основне зобов`язання за кредитним договором виконане ОСОБА_1 в повному обсязі, отже у суду відсутні підстави вважати припиненим зобов`язання за договором іпотеки.

Так, згідно листа № 60-2826/25 від 27.03.2025 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно даних архівів облікових систем, які знаходяться у розпорядженні Фонду, наявна інформація про те, що з особою, зазначеною в адвокатському запиті, тобто ОСОБА_1 було укладено відповідний кредитний договір, заборгованість за яким погашено. Проте, зі вказаної відповіді не вбачається, за яким саме договором погашено заборгованість.

Разом з тим, з листа № 60-2826/25 від 27.03.2025 вбачається, що на виконання приписів статті 52-1 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» АТ «Банк «Фінанси та кредит» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання документи банку, проте стороною позивача клопотань про витребування з архіву Національного банку України документів, які б підтвердили факт погашення заборгованості ОСОБА_1 за іпотечним договором №570-пз-2005 від 01 липня 2005 року, надано не було.

Слід зауважити, що припинення кредитного договору не припиняє кредитного зобов`язання. Кредитне зобов`язання належить вважати припиненим з моменту виконання Позичальником всіх обов`язків позичальника перед банком, які складають зміст цього зобов`язання. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку, тобто такої підстави для припинення іпотеки як сплив позовної давності стягнення заборгованості за основним договором не існує.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено та стороною позивача не доведено того факту, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №570-пк-2005 від 01.07.2005 виконано в повному обсязі, що є наслідком припинення зобов`язання за договором іпотеки.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову адвоката Кривенко Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерна товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотечного договору припиненим слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 317, 319, 391, 509, 546, 572, 576 ЦК України, Закон України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 228-229, 263, 265, 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Кривенко Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Публічного акціонерна товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотечного договору припиненим - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 );

- відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (, місце знаходження: місто Київ, вулиця Артема, будинок 60);

- відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, місце знаходження: місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17).

Повний текст рішення складено 07 листопада 2025 року.

Суддя: Р. Є. Скотар