1Справа № 335/4890/25 2/335/2371/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
03 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначає, що 07.12.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір № 22224285-RESTRUCT про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1 розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Кредитного договору Позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб:
п.п. 1.2.5. Строк кредиту: 60 місяців;
п.п. 1.2.8. Проценти за користування кредитом: 0,001; річних;
п.п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,9% щомісячно.
Відповідно до п. 1.10. Кредитного договору, банк на умовах цієї Заяви-договору зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші належні платежі на умовах , встановлених цією Заявою-договором.
Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.
В подальшому відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії.
Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними.
Враховуючи те, що Позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору, а також норми чинного законодавства, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» кредитну заборгованість за Заявою-договором № 22224285-RESTRUCT про надання кредиту від 07.12.2023, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 05.05.2025 складає 120353,91 грн. Також, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 26.05.2025, відкрито провадженні у справі за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
28.07.2025 представником АТ «ТАСКОМБАНК» подано до суду відповідь на відзив, в якому представник просить відмовити у прийнятті відзиву на позовну заяву, з тих підстав, що представником відповідача було укладено з відповідачем угоду про надання правової допомоги 20.06.2025 та цього ж дня ним було подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак відзив на позовну заяву подано лише 4.07.2025 без клопотання про поновлення чи продовження строку на його подання. Крім цього, у відповіді на відзив, представник позивача просить відмовити представнику у стягнення витрат на правову допомогу; прийняти відповідь на відзив з додатком до матеріалів справи, врахувати викладені у ній доводи під час винесення рішення та задовольнити вимоги у повному обсязі.
Позивач звертає увагу на те, що кредитний договір між сторонами укладено у 2023 році, відповідач протягом тривалого часу після його укладання, аж до подання позову до суду жодних заперечень щодо його умов не заявляв, будь-яких претензій чи незгоди з пунктами кредитного договору не висловлював та не здійснював ді щодо відмови від договору та здійснював часткове погашення наявної заборгованості та комісії.
Оскільки відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань по сплаті позивачеві кредитних коштів, комісії та відсотків за користування ними не виконував в повному обсязі, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, то заявлені суми, які підтверджені доданими до позовної заяви документами підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі, а також судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.
Ухвалою суду від 03.11.2025 у задоволенні клопотання представника позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» Гуртової К.В. про відмову у прийнятті до розгляду відзиву у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено, прийнято до розгляду відзив на позов по цивільній справі № 335/4890/25.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача подав о суду заяву про розгляд справи за його відсутності та ОСОБА_1 .
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку.
Судом встановлено, що 07.12.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 22224285-RESTRUCT.
Відповідно до п. 1 розділу 1 «Предмет та умови кредитування» Заяви-договору, Позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб:
п.п. 1.2.5. Строк кредиту: 60 місяців;
п.п. 1.2.8. Проценти за користування кредитом: 0,001; річних;
п.п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,9% щомісячно.
Відповідно до п. 1.10. Договору заяви, банк на умовах цієї Заяви-договору зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші належні платежі на умовах , встановлених цією Заявою-договором.
Також, відповідачем підписано Додаток № 1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 22224285-RESTRUCT від 07.12.2023, в якому визначено Графік платежів з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за вказаним договором про споживчий кредит. Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту за продуктом «Врегулювання кредитної заборгованості», який підписаний відповідачем та містить основні умови кредитування.
Відповідно до п. 2.2 Заяви-Договору, відповідач підтверджує, що на момент укладання Заяви-договору попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден.
Відповідно до п. 2.5 Заяви-договору, відповідач погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно, у строки відповідно до графіку платежів, що містяться у Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 3.1.4 Заяви-договору, платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюється в сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за Кредитом, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору.
Відповідно до п. 5.15. Заяви-договору, Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання Клієнтом і банком своїх зобов`язань за нею.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору.
Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною першою ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Частиною 1 статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) забовтується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, 25.10.2024 АТ «ТАСКОМБАНК» направив йому рекомендованим листом повідомлення-вимогу від 21.10.2024 № 188969/70, в якій просив погасити наявну перед банком заборгованість станом на 21.10.2024. Проте, боржником заборгованість по кредитному договору не була сплачена у вказаний у вимозі строк, а тому АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.
Згідно ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Представник відповідача факт одержання відповідачем кредитних коштів не заперечує, а тому суд вважає зазначену обставину такою, що не підлягає доказуванню.
Водночас представник відповідача у поданих до суду відзиві на позовну заяву та запереченні заперечує проти позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача комісії, вважаючи вказані умови договору нікчемними.
Розглядаючи наведені аргументи, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом установлено, що умовами Заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 22224285-RESTRUCT передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка складає 2,90 % від суми кредиту, що складає 2443,47 грн.
Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 2443,47 грн. щомісяця.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що АТ «ТАСКОМБАНК» не надав суду доказів щодо узгодження переліку таких послуг з споживачем (відповідачем) при укладенні Заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 22224285-RESTRUCT від 07.12.2023, а тому положення Заяви-договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 0,84 грн., суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки процентна ставка за користування кредитом в розмірі 0,001% річних передбачена п.1.2.8 Заяви-договору та нарахування процентів, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійснено у відповідності до вказаних умов.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1639,23 грн.
На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 16, 207, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Заявою-договором
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1639,23 грн..
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Заапорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 03 листопада 2025 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Суддя В.О. Макаров