Провадження № 6/522/600/25
УХВАЛА

06 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 13.09.2025 року надійшла заява представника АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Матеріали заяви разом зі справою суддя отримала 16.09.2025 року.

Ухвалою суду від 19.09.2025 року заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання на 26.09.2025 року.

У судове засідання 26.09.2025 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 09.10.2025 року.

До суду 09.10.225 року від представника Одеської міської ради Срібної А.І. надійшли заперечення на заяву, в обґрунтування яких зазначено, щометою подання Банком заяви є заміна боржника з ОСОБА_1 на Одеську міську раду у виконавчому провадженні № 57725879 з подальшим стягненням з Одеської міської ради суми заборгованості в межах ринкової вартості майна, яке є відумерлою спадщиною, що становить 49 944,41 дол. США., однак, зауважують, що виконавче провадження № 57725879 відкрито щодо стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором від 19.03.2008 року № 0 у розмірі 130 217,25 дол. США, що еквівалентно 1 040 826,46 грн., та стягнення судового збору в розмірі 3 219,00 грн, тобто Банк фактично таким чином здійснює стягнення на предмет іпотеки, що не є можливим. Таким чином, заміна боржника у даному виконавчому провадженні щодо часткового стягнення заборгованості за сумою іншою, ніж визначена у виконавчому листі, є такою, що не відповідає приписам чинного законодавства за наведених вище фактичних обставин. Виконавче провадження № 57725879 перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. Таким чином, заміна боржника у виконавчому провадженні № 57725879 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2013 року у справі № 1522/29858/12 з ОСОБА_1 на Одеську міську раду є неможливою, адже відповідно до норм законодавства стягнення грошових коштів з місцевого бюджету в порядку примусового виконавчого провадження не здійснюється.Закон визначає лише один випадок, у разі якого територіальна громада, що стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця. Таким винятковим випадком чинне законодавство визначає вимоги, заявлені відповідно до статті 1231 ЦК України.У даній справі відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину, а територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради не є спадкоємцем в силу приписів законодавства.

У зв`язку з замінування Приморського районного суду м. Одеси та евакуацією співробітників суду розгляд справи, призначений на 09.10.2025 року, відкладено на 14.10.2025 року.

У судове засідання 14.10.2025 року з`явилися представник АТ «УкрСиббанк» - Горик В.М., представник Одеської міської ради Вінюков В.М. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про причини неявки суд не повідомив.

Представник Одеської міської ради Вінюков В.М. просив долучити заперечення на заяву.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника Одеської міської ради та приєднав до справи заперечення на заяву.

Представник АТ «УкрСиббанк» - Горик В.М. надав пояснення стосовно заяви, підтримав її обґрунтування та просив її задовольнити.

Представник Одеської міської ради Вінюков В.М. заперечував проти задоволення заяви, підтримав доводи, наведені у запереченнях.

Протокольною ухвалою суд оголосив перерву до 03.11.2025 року, зобов`язав представника заявника надати інформацію щодо виконавчого провадження щодо поручителя та погашення боргу.

У судове засідання 03.11.2025 року з`явилися представник АТ «УкрСиббанк» - Горик В.М., який підтримав заяву, і представник Одеської міської ради Вінюков В.М., який просив відмовити у задоволені заяви. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. про причини неявки суд не повідомив.

Наявні учасники підтримали свої раніше подані пояснення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вивчивши зміст заяви про заміну стягувача, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, щок провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2013 року Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.03.2008 року у розмірі 130 217,25 дол. США, що еквівалентно 1 040 826 (один мільйон сорок тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 46 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 74 281,69 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 10.05.2012 року (7,9930 грн. за 1 дол. США) - 593 733,55 грн.;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 48 914,30 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 10.05.2012 року (7,9930 грн. за 1 дол. США) - 390 972,00 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом -788,60 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 10.05.2012 року (7,9930 грн. за 1 дол. США) - 6 303,27 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 6 232,66 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 10.05.2012 року (7,9930 грн. за 1 дол. США) - 49 817,64 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн. 50 коп..

19.05.2014 року Приморським районним судомм.Одеси видано виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №0 від 19.03.2018 року у розмірі 130 217,25 дол.США, що еквівалентно 1 040 826,46 грн., та судового збору.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 14.08.2014 було задоволено заяву стягувача та внесено виправлення у рішення суду від 06.03.2013 року вказавши ім`я відповідача на правильне « ОСОБА_3 ».

Судом встановлено, що згідно договору іпотеки від 12.03.2008 року укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки в забезпечення кредитного договору №0 від 19.03.2018 року, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,загальною площею 66,7 кв.м.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовлено.

08.04.2019 року до суду приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович направив постанову від 04.04.2019 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист від 19.05.2014 року щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення судового збору.

13.09.2025 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду с заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ОСОБА_1 на Одеську міську раду в межах ринкової вартості майна, яке є відумерлою спадщиною, що становить 48 944,41 дол.США.

В обґрунтування заяви зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , Одеська міська рада набула права власності на квартиру, що належала померлій, у зв`язку з визнанням відумерлої спадщини.

Судом встановлено, що рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2013 року про стягнення заборгованості з боржниці не виконано, відбулось погашення лише у розмірі 2395,80 грн.(тобто суд збір та винагорода приватного виконавця).

Станом на момент звернення до суду з зазначеною заявою, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Згідно даних з Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г.В. перебуває виконавче провадження ВП №57725879, яке відкрито19.11.2018 року також постановою приватного виконавця 19.11.2018 року накладено арешт на майно боржника та коштів.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано запис в Державному реєстрі іпотек про іпотеку 6817616 19.03.2008 року згідно нотаріально посвідченого договору іпотеки від 19.03.2008 року, іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк», а також в реєстрі обтяжень 6 зареєстровано арешт майна згідно ухвали Київського районного суду м.Одеси від 18.07.2008 року по справі № 2-4826/2008 та договір іпотеки від 19.03.2008 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 14.03.2024 року (справа №522/8348/23) заяву АТ «УкрСиббанк», заінтересована особа Одеська міська рада про визнання спадщини відумерлою-задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Передано у власність територіальній громаді міста Одеси квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Зазначене рішення суду не оскаржувалось, тобто набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 512 ЦПКУкраїни допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження боржника його правонаступником підлягають задоволенню на підставі статті 378 ЦПК України у редакції 2004 року та частини п`ятої статті 8 Закону №1404-VIII, у редакції чинній на час розгляду подання.

Статтями 1281, 1282 ЦК України визначено спеціальний порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця до його спадкоємців, які прийняли спадщину. Указаний порядок передбачає необхідність з`ясування вартості спадкового майна та визначення меж зобов`язань.

Стягувачем надано суду Висновок про вартість майна виконаний оцінювачем ТОВ «Компанія «Паурс» 08.08.2025 року, за якою ринкова вартість об`єкту становить 2 044 222 грн.

Згідно ст.ст. 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

У пункті 117 згаданої постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України.

За висновками ВС у постанові від 31.03.2025 року у справі за № 539/362/23 суд прийшов до наступних висновків.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна (частина третя статті 1277 ЦК України).

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них (частина четверта статті 1277 ЦК України).

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України).

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

До спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину (стаття 1231 ЦК України).

Касаційний суд зауважує, щозаконодавець не кваліфікує набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину як спадкування, а територіальну громаду, в цьому випадку, як спадкоємця;спадкоємці мають право на спадкування, натомість територіальній громаді належить публічний обов`язок. Тобто, територіальна громада має виконати публічний обов`язок, а не здійснити цивільне право чи інтерес, які в неї відсутні;публічний обов`язок територіальної громади виникає за наявності сукупності юридичних фактів (у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття; сплив одного року з часу відкриття спадщини);по своїй суті набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину є специфічним різновидом правонаступництва, адже воно зумовлює не тільки набуття прав («актив»), але й обов`язків («пасив»). При визначенні складу пасиву і виду обов`язків, що включаються до нього основним критерієм має слугувати те, чи не є такі обов`язки особистими і не припинилися внаслідок смерті особи. До майнових обов`язків, що включаються до пасиву, відносяться як ті, які мають договірну сутність (зокрема, сплатити певну грошову суму, виконати роботу, надати послуги, передати річ), так і недоговірну (наприклад, сплата винагороди по публічній обіцянці);при виконанні обов`язків територіальною громадою законодавець встановив межу їх виконання. Такою межею виступає вартість майна набутого територіальною громадою як відумерлої спадщини. Це і не дивно, адже такі обов`язки є боргами особи, яка померла, і виникли внаслідок його діяльності, завдяки чому мають відшкодовуватися саме з його майна, що набувається територіальною громадою як відумерла спадщина. Порядком виконання обов`язків територіальною громадою встановлений в статтях 1281 та 1282 ЦК;законодавець на рівні книги 6 «Спадкове право» ЦК України не передбачає жодних переваг чи пріоритетів для кредиторів у тому разі, якщо обов`язки спадкодавця виконують його спадкоємці порівняно із кредиторами, якщо права на відумерлу спадщину набула територіальна громада. Висновок про те, що при відумерлості спадщини набувається лише право на майно, без обов`язків з очевидністю суперечить здоровому глузду та ставить в різне становище кредиторів, чого законодавець не мав на меті.

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах. У частині першій статті 514 ЦК України регулюються відносини між первісним кредитором і новим кредитором, та визначається який саме обсяг прав та на яких умовах переходить до нового кредитора. Тобто частина перша статті 514 ЦК України присвячена саме матеріальному правонаступництву, а не процесуальному (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 1522/12471/12 (провадження № 61-6708св21)).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року, справа № 335/12292/19, провадження № 61-10042св21 наведено наступний правовий висновок. Незважаючи на те, що набуття суб`єктивного права у територіального громади на відумерлу спадщину пов`язується з відповідним висновком суду про відумерлість такої спадщини, для територіальної громади такою самою мірою діятиме принцип, що відумерла спадщина належить територіальній громаді з моменту відкриття спадщини; Верховний Суд визначив, що потрібно враховувати, що територіальна громада не є спадкоємцем за законом чи за заповітом, проте територіальна громада є учасником спадкових відносин щодо визначення юридичної долі відумерлої спадщини, яку складають як права, так і обов`язки, що належали спадкодавцю.

Спадкування є підставою універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20), у якій зазначено, що заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (ч. 3 ст. 656 ЦК України), дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України)), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (ч. 1 ст. 104 ЦК України) чи спадкування (ст. 1216 ЦК України)). Правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (ст. 1216 ЦК України), завжди є універсальним.

Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з учасників.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Крім того, територіальна громада не є спадкоємцем за законом чи за заповітом, проте вона є учасником спадкових відносин щодо визначення юридичної долі відумерлої спадщини, до складу якої входять як права, так і обов`язки, що належали спадкодавцю. Тож відумерлим майном, на яке вправі претендувати територіальна громада, є вся спадкова маса, яка залишилася без спадкоємців за законом або заповітом.

Територіальна громада є так званим екстраординарним спадкоємцем тоді, коли ординарних спадкоємців такого майна (за заповітом чи за законом) немає. Оскільки до територіальної громади переходять і права, і обов`язки, її правовий статус є таким самим, як і спадкоємців.

Незважаючи на те що набуття суб`єктивного права територіальної громади на відумерлу спадщину пов`язується з відповідним висновком суду про відумерлість такої спадщини, для територіальної громади так само діятиме принцип, що відумерла спадщина належить територіальній громаді з моменту відкриття спадщини.

Останній висновок зобов`язує визнавати за територіальною громадою право на отримання судового захисту до моменту констатації судом спадщини як відумерлої у тому разі, якщо спадкове майно підлягає поверненню з незаконного володіння іншої особи.

Відповідно до статті 177 ЦК України до об`єктів цивільних прав належать речі, майнові права та інше. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування). Майнове право є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право є обмеженим речовим правом, згідно з яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

У спадкових відносинах територіальна громада завжди має правомірні а отже, очікування щодо отримання у комунальну власність відумерлого майна, а тому має речові права на майно, які підлягають захисту як і право власності у класичному розумінні, яке стосовно нерухомого майна виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що до складу відумерлої спадщини входять і обов`язки, що передбачено частиною четвертою статті 1277 ЦК України, територіальна громада має розглядатися так само, як універсальний правонаступник спадкодавця.

Таким чином суд виснуває, що зобов`язання боржниці зі сплати заборгованості в розмірі 130 217,25 дол.США є зобов`язанням, що входить до складу спадщини, оскільки не є нерозривно пов`язаним з її особою, територіальна громада міста Одеси є правонаступником у правовідносинах, що виникли між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , вимога кредитора заявлено в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 104, 177, 190, 514, 526, 626, 627, 656, 718, 1216, 1218-1220, 1277, 1281, 1282,ст.ст. 3-13, 43, 44, 76-81, 89, 247, 258-261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника АТ «УкрСиббанк» про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.03.2013 року по справі № 1522/29858/12 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її правонаступника Територіальну громаду міста Одеси в особі Одеської міської ради (код , 65026, м. Одеса, Біржова площа, 1) в межах ринкової вартості майна, яке є відумерлою спадщиною, що становить 48 944,41 дол.США.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 07.11.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.