ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1626/24 Провадження № 2-о/636/58/25
Справа № 636/1626/24
Провадження № 2/636/58/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання -Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 особі представника адвоката Гофельд Ганни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2024 року заявниця ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гофельд Г.С. звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області в порядку вимог п.5 ч.2 ст. 315 ЦПК України із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з грудня 2010 року до смерті ОСОБА_3 ). Заява обгрунтована тим, що з 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом як чоловік та дружина у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільний побут, проводили разом дозвілля, мали спільні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_4 , батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_3 .

Після військового нападу російської федерації на Україну та оголошення військового стану ОСОБА_3 12 серпня 2022 року був призваний на військову службу по мобілізації та, вірний військовій присязі, боронив Батьківщину, та під час артилерійського обстрілу, виконуючи бойове завдання, ОСОБА_3 загинув, про що 01.05.2023 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про смерть чоловіка. Зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці необхідне для реалізації її права на користування пільгами та соціальними гарантіями, які передбачені сім`ям полеглих захисників. Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила встановити факт її проживання разом із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років, а саме з грудня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.03.2024 року відмовлено у відкритті провадження у зазначеній справі на підставі п.1 ч.1, ч.5 ст. 186 ЦПК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 05.03.2024 року скасовано, справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27.06.2024 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, справа призначена до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.03.2025 року заяву ОСОБА_1 особі представника адвоката Гофельд Г.С., заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху та надано заявниці п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.08.2025 року до участі у справі залучено у якості заінтересованої особи Міністерство оборони України.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 до суду надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує, також зазначила, що ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні у померлого ОСОБА_3 .

Від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенка В.Ю. надійшли пояснення на заяву ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи, але вважає, що за даними правовідносинами фактично виник спір з матір`ю померлого військовослужбовця. У зв`язку з чим просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , також просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2010 року проживали разом як дружина та чоловік у квартирі останнього за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільний побут, проводили разом дозвілля, мали спільні права та обов`язки, які притаманні подружжю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_4 , батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 27.12.2013. Матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 або/та ОСОБА_3 у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, вбачається, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як дружина та чоловік разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу в належній останньому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Факт наявності спільного бюджету та ведення сумісного господарства підтверджено, зокрема, надходженням на банківський рахунок, який належить ОСОБА_1 , грошових коштів від ОСОБА_3 у період з 09.11.2019 по 08.09.2022, про що свідчать знімки екрану переказів з застосунку Приват 24.

Факт сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свідчить й вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, що підтверджується декларацією ОСОБА_1 № 0001-50-Е8-ХА00 від 13.09.2018 із зазначенням адреси заявниці: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 як довіреної особи пацієнтки для повідомлення у разі настання екстреного випадку. Згідно декларації ОСОБА_3 за № 0001-ТРН8-ХА00 від 13.09.2018 місцем його проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , та вказано ОСОБА_1 як довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку.

Медична карта ОСОБА_1 від 14.05.2013 року містить відомості про постановку на облік у зв`язку із вагітністю за адресою: АДРЕСА_1 , де й на день розгляду справи відповідно до довідки зареєстрованих осіб значиться зареєстрованим й синОСОБА_3 та ОСОБА_1 малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується наданими копіями фотографій на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом у різні періоди їх життя, та не оспорюється матір`ю ОСОБА_3 ОСОБА_2 ( заінтересованою особою у справі), яка у своїй заяві до суду зазначила, що ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні ОСОБА_3 .

З 12.08.2022 ОСОБА_3 проходив службу у Збройних Силах України, та загинув під час виконання бойових завдань внаслідок артилерійського обстрілу в с. Водяне Покровського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16.05.2023 року Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

При цьому повідомлення про смерть ОСОБА_3 було адресовано цивільній дружині останнього ОСОБА_1 за вищевказаною адресою. Заявниці також виданий витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 для отримання допомоги на поховання останнього.

Відповідно до довідки № 149 Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, що видана ОСОБА_1 , дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до члена сім`ї (загиблого, померлого) військовослужбовця. Ця довідка підтверджує право на користування пільгами згідно з п.5 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Для реалізації зазначених прав заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься й у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 цього Рішення Конституційного Суду України встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вищевказаних вимог заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю у період з грудня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 дату смерті ОСОБА_3 ) , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, піклування чоловіка та жінки один про одного та їх сумісної дитини.

Суд вважає безпідставними посилання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенка В.Ю. про те, що за даними правовідносинами фактично виник спір з матір`ю померлого військовослужбовця, у зв`язку з чим просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України.

Пунктом 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17 (провадження № 14-610цс18). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №302/991/19.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

З матеріалів справи вбачається, що матір померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , яка була залучена до участі у справі у якості заінтересованої особи, підтверджує факт тривалого проживання свого сина з ОСОБА_1 як чоловіка та дружини, не має будь-якого спору з приводу звернення ОСОБА_1 із цією заявою до суду.

Інших доказів наявності спору про право за вказаними правовідносинами представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Лисенком В.Ю. до суду не надано.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту того, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в період з грудня 2010 року до 01.05.2023 року однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 10-13, 76-81, 83, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 особі представника адвоката Гофельд Ганни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, з грудня 2010 року по день смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене в загальному апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник заявниці: адвокат Гофельд Ганна Сергіївна,РНОКПП НОМЕР_4 , адреса листування: Харківська область, м. Харків, вул. Кузнечна, 23.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, , адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6.

Суддя І.В. Карімов