Справа № 462/4395/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої-судді -

Гедз Б.М., розглянувшиу приміщенні суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТзОВ «Бізнес Позика» Памірський М.А. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором № 511324-КС-001 про надання кредиту від 30.09.2024 у розмірі 91 662,00 грн, з яких: 27 600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 44 712,00 грн заборгованість за відсотками, 15 000,00 грн заборгованість по штрафам, 4 350,00 грн комісія за кредитним договором, а також просить стягнути понесені судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 511324-КС-001 про надання кредиту, в електронному вигляді шляхом підписання такого відповідачем у порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов Договору № 511324-КС-001 ТОВ «Бізпозика» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник натомість зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил надання грошових коштів у кредит. Таким чином, ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, реквізити якої останній вказав при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Крім того, 30.09.2024 між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 511324-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізпозика» надало позичальнику додатково кредит на суму 10 000,00 грн. Станом на час звернення до суду із вказаним позовом, відповідач лише частково сплатив заборгованість, яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору, а саме на суму 6 150,00 грн, однак залишок заборгованості за Договором у сумі 91 662,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 27 600,00 грн, заборгованість за відсотками 44 712,00 грн, заборгованість по штрафам 15 000,00 грн, заборгованість прострочених платежів за комісією 4 350,00 грн відповідачем не сплачено. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено право та порядок подання відзиву на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк для його подання.

Крім того, задоволено клопотання сторони позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» доказів.

На виконання ухвали суду від 23.06.2025 в частині витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надало 25.07.2025 письмову відповідь.

12.09.2025 за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представник відповідача

ОСОБА_1 адвокат Наконечна О.-А.Є. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечила та у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі, покликаючись на відсутність у матеріалах справи будь-якого платіжного/первинного документа, який би належним чином підтверджував факт переказу грошових коштів у розмірі 40 000 грн позивачем на рахунок відповідача (квитанція про перерахунок коштів, банківська виписка по рахунку тощо), а тому позивачем не доведено факту надання позивачем та відповідно отримання відповідачем коштів та факту наявності зобов`язання відповідача щодо повернення коштів. Відтак, покликається на необгрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27 600,00 та суми прострочених платежів по процентах у розмірі 44 712,00 грн. Окрім того, звертає увагу на те, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальником було надано кредит (позику) банком, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому вимога позивача про стягнення з відповідача сум штрафу у розмірі 15 000,00 грн та нарахованих процентів у розмірі 44 712,00 грн є неправомірною та протиправною. А заявлена позивачем вимога щодо стягнення комісії за надання кредиту є протиправною з огляду на нікчемність такої умови договору, оскільки Верховний Суд неодноразово вказував на те, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина 3 ст. 55 Закону № 2121-ІІІ), зокрема надання споживчого кредиту. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь, чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника). Відтак, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

24.09.2025 представник позивача Басалига Д.М. за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що сторони Договору

№ 511324-КС-001 про надання кредиту від 30.09.2024 у передаченому законом порядку погодили укладення такого в електронному вигляді, відтак згідно положень ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Для ідентифікації сторін такого договору використовувався електронний підпис, що прирівнюється до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електроннц ідентифікацію та електронні довірчі послуги». У даному випадку відповідач через вебсайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю Особистого кабінету ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно особисто вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Щодо перерахування позивачем на рахунок відповідача кредитних коштів звертає увагу на те, що до позовної заяви була додана довідка щодо перерахування кредитних коштів, яка надана посередником ТОВ «ПрофітГід», що надає позивачу послуги щодо перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та ТОВ «Бізнес Позика». ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором № 511324-КС-001 та Додатковою угодою до згаданого Договору виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі спочатку 20 000,00 грн та надалі ще 10 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , реквізити якої позичальником особисто вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів. Покликається на те, що надані позивачем разом із позовною заявою докази перерахування кредитних коштів у вигляді довідок з платіжної системи є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів відповідачу за Кредитним договором та Додатковою угодою, як і розрахунок заборгованості, який у сукупності з іншими доказами по справі (Кредитним договором, Додатковою угодою, доказами перерахування кредитних коштів тощо), є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за Кредитним договором. Вищезазначені документи є документами первинної бухгалтерської документації, які повністю відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Окрім того, зазначає всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», тобто повністю ознайомлений. Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору, сторонами при укладенні договору погоджено, що стандартна процентна ставка за Кредитом в день становить 1 %, фіксована та фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Звертає увагу суду на те, що позивач не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми) та не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір заборгованості позичальника після останнього дня строку дії кредитного договору не змінювався, тобто жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися. Нараховані позивачем проценти, є процентами, які нараховувались протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору згідно вимог статті 1048 та 1056-1 ЦК України, а не процентами, що нараховуються за порушення грошового зобов`язання у відповідності до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України. Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору (який встановлений статтею 627 ЦК України). Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами та в той же час жодних доказів зі своєї сторони щодо погашення ним заборгованості у відповідності до встановленого Кредитним договором орієнтовного графіку платежів суду не представив. В частині щодо заперечень відповідача вимоги про стягнення суми комісії за надання кредиту, зазначає, що відповідно до п. 2.5. Кредитного договору така комісія за видачу кредиту у розмірі

4 000,00 грн була визначена до укладення договору. Також п. 4 Додаткової угоди до згаданого Кредитного договору визначено, що Комісія за надання додаткової суми кредиту становить

2 000 грн. Обов`язок Відповідача щодо сплати зокрема комісії за надання кредиту передбачений також у Паспорті споживчого кредиту до Кредитного договору. Позичальник добровільно погодився з умовами Кредитного договору (зокрема щодо обов`язку сплатити комісію за надання кредиту) та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України). Зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, зокрема заборгованості за комісією за надання кредиту. Враховуючи правомірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум заборгованості за Кредитним договором № 511324-КС-001 від 30.09.2025 та Додаткової угоди № 1 до згаданого договору, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому законом України «Про електронну комерцію» було укладено Договір № 511324-КС-001 про надання кредиту, шляхом підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, зокрема пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес Позика» про укладення Договору про надання кредиту та її прийняття.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що із урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відтак, оскільки як встановлено у межах розгляду вказаної справи, Договір № 511324-КС-001 від 30.09.2025, та того ж дня також Додаткову угоду № 1 до Договору № 511324-КС-001 про надання кредиту укладено сторонами за попередньою згодою дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та його підписання відповідачем шляхом накладення електронного підпису із використанням одноразового ідентифікатора, то за таких умов процедура укладення кредитного договору можлива лише шляхом вчинення саме відповідачем дій на заповнення відповідної заяви на сайті та зазначення особистої інформації відповідача, як то реквізити банківської картки, паспортні дані, РНОКПП, адреса проживання, відтак підстави для сумніву в укладенні належним чином, у передбаченому законом порядку, в електронному вигляді кредитного договору між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 у суду немає підстав.

Крім того, незважаючи на заперечення сторони відповідача щодо перерахування йому кредитних коштів на виконання умов кредитного договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025 та Додаткової угоди № 1 на загальну суму у розмірі 30 000,00 грн, як вбачається із підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції ТОВ «ПрофітГід» здійснено 30.09.2024 о 12.17 год. успішний переказ грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн, із зазначенням призначення платежу: «перерахування коштів ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025», на рахунок за реквізитами, що відповідає реквізитам банківського рахунку наданого відповідачем як позичальником при заповненні Анкети клієнта при укладенні кредитного договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025.

Окрім цього 30.09.2025 о 14.17 год., згідно підтвердження ТОВ «ПрофітГід», також здійснено перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 грн за тими ж реквізитами із призначенням платежу: «перерахування коштів ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025 та надано виписку з банківського рахунка за вказаний період, що повністю підтверджує наведені вищі обставини перерахування грошових коштів.

Слід також звернути увагу на те, що згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 23.06.2025 про витребування доказів, підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 у баку емітовано картку із банківськими реквізитами, які відповідають реквізитам, зазначеним у Анкеті позичальника ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025 та відповідно реквізитам картки на рахунок якої надалі було здійснено перерахування кредитних коштів на виконання умов Договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025.

Згідно змісту Договору № 511324-КС-001 від 30.09.2025, умовами такого сторонами було погоджено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договром про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Строк кредиту передбачено на 24 тижнів, із терміном дії Договору до 17.03.2025.

Стандартна процентна ставка сторонами погоджена як фіксована у розмірі 1% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 49 144,78 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6 669,19 %.

Комісія за видачу кредиту становить 4 000 грн.

Відповідно до п. 7.6. Договору у разі не здійснення сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту), та/або комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комсії за видачу у кредит додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим Договором та додтаковими угодами до Договору терміни, позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 32% від розміру простроченої заборгвоаності.

Такий штраф застосовується за кожен факт невиконання або неналежного виконання позхичальником передбаченого цим Договором грошового зобов`язання згідно з графіком платежів, якщо станом на 00.00 год. 3 дня після дати чергового платежу згідно з графіком, позичальник не погасив і має прострочену заборгованість за Договором, на яку нараховується штраф.

30.09.2025 відповідач також підписав Додаткову угоду № 1 до Договору № 511324-КС-001 про надання кредиту від 30.09.2024, відповідно до умов якого кредит збільшується на 10 000,00 грн, та кредитодавець на умовах викладених в Договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобовязується повернути збільшений на 10 000,00 кредит у строки та на умовах викладених у Договорі.

Комісія за надання додаткової суми кредиту 2 000,00 грн.

Відтак, загальний розмір кредиту ОСОБА_1 становить 30 000,00 грн.

Комісія за надання додаткової суми кредиту становить 2 000,00 грн.

Підписуючи Договір № 511324-КС-001 про надання кредиту від 30.09.2024 та Додаткову угоду № 1 до Договору про надання кредиту № 511324-КС-001, а також Паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений із Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх; а також підтвердив, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України. Паспорт споживчого кредиту містить повну інформацію про основні умови кредитування, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника та порядок повернення кредиту.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом № 511324-КС-001, встановлено, що позичальником ОСОБА_1 за період з часу отримання кредитних коштів протягом всього строку кредитування, здійснил один платіж на погашення заборгованості, зокрема 06.10.2024 на суму 6 150 грн, та внаслідок не виконання відповідачкою у повному обсязі взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, утоврилась заборгованість у розмірі 91 662 грн, з яких 27 600 грн заборгованість за тілом кредиту, 44 712 грн заборгованість за відсотками, які востаннє нараховані, як вбачається із розрахунку заборгованості, у період 17.03.2025, тобто у строк кредитування, 4 350 заборгованість по комісії, 15 000,00 грн по комісії.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Прийнявши 30.09.2025 у ТОВ «Бізнес Позика» пропозицію укласти Договір про надання кредиту та підписавши Договір № 511324-КС-001 від 30.09.2024, підтвердивши при цьому при підписанні такого Договору, що повністю ознайомлений із умовами кредитування, порядком, розміром нарахування процентів, відповідач ОСОБА_1 , у розумінні статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на визначені кредитним договором умови та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, умови договору не виконав, у зв`язку з чим заявлена вимога позивача про стягнення із відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів, яка утворилась внаслідок не виконання позичальником у повному обсязі покладеного на нього обов`язку повернення грошових коштів, підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо вимоги позову про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 15 000,00 грн за Договором № 511324-КС-001 від 30.09.2024 суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.

Верховний Суд неодноразово викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.

Зокрема, на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі

№ 706/68/23, від 12 лютого 2025 рокув справі № 758/5318/23); на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22, від 21 січня 2025 року в справі № 751/3052/23).

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 15 000 грн за Договором № 511324-КС-001, який укладено 30.09.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім цього, щодо заявленої позовної вимоги про стягнення із відповідача комісії за надання кредиту суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення такої виходячи з такого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов Договору № 511324-КС-001 про надання кредиту та Додаткової угоди № 1 до Договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн та 2 000,00 грн, встановлені в п. 2.5. договору та п. 4 Додаткової угоди, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Дії по оформленню кредиту є діями, які кредитодавець здійснює на власну користь (ведення кредитної справи, оформлення договору, облік заборгованості споживача тощо). В свою чергу, наявність Кредитного договору та процесу кредитування передбачає і дії, які споживач (позичальник) здійснює на користь кредитодавця (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє кредитодавець або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.

Така ж позиція наведена і постановах Львівського апеляційного суду, зокрема у справі

№ 465/1967/25 від 16.10.2025, № 459/231/24 від 29.09.2025, № 459/1113/24 від 17.04.2025.

Відтак, оскільки положення договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними з моменту укладення договору, відтак відсутні підстави для стягнення боржника заборгованості за комісією за надання кредиту, оскільки така за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідача.

Поруч з цим, як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором № 511324-КС-001, відповідач 06.10.2024 здійснив один платіж на погашення заборгованості за кредитним договором на суму 6 150,00 грн, з яких 1 650,00 грн зараховано на погашення заборгованості за комісією, відтак за підставності вимог позивача про стягнення заборгованості в частині прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27 600,00 грн та прострочених платежів по процентах у розмірі 44 712,00 грн, що на на зальну суму становить 72 312,00 грн, суд приходить до висновку, що така підлягає зменшенню на суму 1 650,00 грн, які були позивачем скеровані на сплату комісії за надання кредиту, встановлення якої не відповідає вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, та погашення виниклої заборгованості, відтак заявлені ТОВ «Бізнес Позика» позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1 867,42 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 511324-КС-001 від 30.09.2024 у розмірі 70 662 (сімдесят тисяч шістсот шістдесят дві) гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір в розмірі 1 867,42 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 оф. 411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі № 462/4395/25

Суддя Б.М.Гедз