Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2025 р. Справа № 608/1912/23
Номер провадження2/608/32/2025
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В.
з участю секретаря Олійник О. С.
представників позивача ОСОБА_1 , Варчак З. В.
відповідачки ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за об`єднаним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про скасування договору купівлі продажу і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-
В серпні 2023 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.
В вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_4 із зустрічною позовною заявою про скасування договору купівлі-продажу і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 . Після її смерті на підставі заповіту син ОСОБА_10 успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_10 . Після його смерті дружина ОСОБА_2 успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . Літня кухня була побудована в 1992 році, на підставі рішення Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 27 квітня 2000 року № 33 була проведена реконструкція літньої кухні. З листопада 2006 року Чортківське обласне комунальне міжрайонне бюро технічної інвентаризації виконало інвентаризацію літньої кухні, про що складено план літньої кухні. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (присадибна ділянка) і земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , були передані у приватну власність ОСОБА_9 рішенням Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 25 грудня 1993 року.
Приватним підприємством «Вектор» було проведено обміри земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . В результаті обмірів встановлено, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_4 накладається на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і частину літньої кухні ОСОБА_2 . Площа накладення земельної ділянки становить 0,0034 га. Також встановлено, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 накладається на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 . Площа накладення земельної ділянки становить 0,0147 га.
Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2024 року первісний та зустрічний позови об`єднано в одне провадження.
Також 24 квітня 2024 року постановлено ухвалу про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області.
21 травня 2024 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом ОСОБА_13 судом постановлено ухвалу про призначення у справі комплексної судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи, на час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
Ухвалою Чортківського районного суду від 06 червня 2025 року поновлено провадження у справі, на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведеної комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи.
21 липня 2025 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду.
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_13 та ОСОБА_11 змінені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні зустрічного позову просять відмовити.
Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 первісний позов заперечує, просить відмовити в його задоволенні, підтримує та просить задоволити зустрічну позовну заяву.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла заява про слухання справи без участі представника.
Суд, вислухавши пояснення представників позивачів, відповідачки та представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 09.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , посвідченим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори Юрків Г. С, зареєстрованого в реєстрі за № 558 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8472380 від 28.09.2005.
Відповідно до рішення 23 скликання 10 сесії Джуринської сільської ради від 22 лютого 1999 року № 41 «Про передачу громадянам с. Джурин у приватну власність та користування земельних ділянок» затверджено передачу безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_15 земельної ділянки площею 2682 кв. м, у тому числі: для обслуговування житлових та господарських будівель 1095 кв. м, для ведення особистого підсобного господарства 1587 кв. м, зобов`язано ОСОБА_15 виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку.
В той же час, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Чортківською районною державною нотаріальною конторою 22.01.2007 року за реєстровим № 1-36, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Усик Г. Я. 25 березня 2019 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 160914949 від 25.03.2019. На земельній ділянці розташований житловий будинок, А, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 44,9 кв. м, літня кухня, Б; сарай, В; сарай, Г; ворота, № 1; огорожа, № 2; криниця, № 3.
Згідно архівного витягу рішення Джуринської сільської ради народних депутатів Чортківського району 14 сесії 21 скликання від 25 грудня 1993 року вбачається, що рішенням затверджено передачу ОСОБА_9 безплатно у приватну власність та користування земельних ділянок в с. Джурин в розмірі 0,25 га, в т. ч. під будівлями 0,03 га.
Рішенням виконавчого комітету Джуринської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 27.07.2000 року № 33 надано дозвіл гр. ОСОБА_9 на будівництво літньої кухні, господарського будинку добудови веранди до житлового будинку.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 посилається на те, що сусіди ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідачі по справі, здійснили протиправні дії, що полягають в самовільному захопленні частини його земельної ділянки шляхом встановлення самовільно збудованого паркану та нежитлової будівлі, у зв`язку з чим він звертався до відповідних органів.

Так, згідно листів № 8333/116/01 від 23.05.2023 року, № 8962/116/01 від 02.06.2023 року, № 9660/116/02 від 13.06.2023 року; № 9966/116/02 від 20.06.2023 року на звернення ОСОБА_4 Чортківський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області повідомив, що не вбачають в діях відповідачів складу кримінального правопорушення, а земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян, вирішуються виключно в судовому порядку.

Листом № В-105/0-112/6-23 від 07.06.2023 року ГУ Держгеокадастр у Тернопільській області повідомило, що у зв`язку з забороною здійснення перевірок на період воєнного стану здійснення заходів державного нагляду (контролю) розгляд звернення позивача є неможливим. Відповідно до ч.1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Згідно листа № 03-15/397 від 07.06.2023 року Білобожницька сільська рада повідомила, що шляхом комісійного виходу на місце в присутності працівників сільської ради ФОП ОСОБА_6 було здійснено винесення меж земельних ділянок кадастровий номер: :02:001:0906 та кадастровий номер: :02:001:0907, які перебувають у власності ОСОБА_4 . В процесі винесення поворотних точок меж земельних ділянок встановлено, що фактична межа, по якій знаходиться існуючий паркан (металева сітка), не відповідає межовим знакам сформованих вищевказаних земельних ділянок, порушення меж земельних ділянок здійснено зі сторони гр. ОСОБА_7 . Також встановлено, що частина нежитлової будівлі (кут будівлі) гр. ОСОБА_8 орієнтовно на 1 метр знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер: :02:001:0906. Земельний спір рекомендовано вирішувати у судовому порядку. Аналогічні обставини були зазначені у листі, адресованому адвокату Яблоковій Л. О. № 03-15/412 від 19.06.2023.

Згідно довідки інженера-землевпорядника № 1 від 28.07.2023 року вбачається, що при перенесенні меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 у відповідності до координат поворотніх точок меж отриманих з АС ДЗК було виявлено, що встановлена огорожа та межа (стежка) між городами з сторони суміжного землекористувача ОСОБА_2 частково знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_4 , що відображено у графічному додатку з визначенням площі.

Згідно висновку експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведеної комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 453/454/24-22 від 30.05.2025 вбачається, що: 1. Частина будівлі, що належить ОСОБА_2 , частково знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0906, а саме на площі 0,0003 га. Також встановлено, що огородження із металевої сіти, що фактично розмежовує земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0906, протяжність огородження 39,18 м. п. В межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0907 знаходиться частково навіс, на площі 0,0001 га, а також огородження із металевої сітки, протяжністю 6,71 м. п. Відтак, зазначений факт унеможливлює зведенню загородження між земельними ділянками відповідно до меж земельних ділянок, відомості про які внесені до бази Державного земельного кадастру без попереднього відновлення даних меж в натурі (на місцевості).

2.. При будівництві літньої кухні ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 допущено відхилення від проекту:

- площа забудови збудованої літньої кухні збільшена від проектного рішення на 19,5 м2;

- літня кухня збудована двоповерхова з підвалом проти одноповерхової без підвалу по проекту. Загальна площа приміщень літньої кухні становить 117,7 м2 проти 35 м2 по проекту.

Відстань від кута збудованої літньої кухні ОСОБА_2 до існуючого огородження із металевої сітки, що розмежовує земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 становить 0,6 м, що не відповідає п 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

Рік будівництва літньої кухні згідно інвентаризаційної справи 1992-2020 роки.

3. Площина фактичного землекористування (в фактичних межах земельної ділянки ОСОБА_2 ) станом на день проведення обмірів частково накладається на земельну ділянку ОСОБА_4 з кадастровим номером :02:001:0906, площа такого накладання становить 0,0036 га (має трикутноподібну конфігурацію, проміри 0,35 м, 5,89 м, 16,30 м, 5,20 м, 9,87 м, 1,47 м, 34,87 м, 2,78 м), а також частково накладається на земельну ділянку ОСОБА_4 з кадастровим номером :02:001:0907, площа такого накладання становить 0,0098 га (має трикутноподібну конфігурацію, проміри 1,75 м, 6,71 м, 46,30 м, 7,63 м, 2,72 м, 62,25 м).

4. Нежитлова будівля ОСОБА_2 , станом на день проведення обмірів, розташована на віддалі від фактичної межі між домоволодіннями (паркану із металевої сітки) на віддалях 4,81 м, 1,50 та 0,60 м (див. рис. 3), та, як встановлено, перетинається із площиною земельної ділянки з к.н. :02:001:0906. Сама огорожа із металевої сітки (фактичний розмежовувальний рубіж) не відповідає частині межі вищевказаної земельної ділянки, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР № 076351 від 16.02.2004 р.

5. Фактична межа між земельною ділянкою (у фактичних її межах станом на день проведення обстеження) ОСОБА_2 зміщена відносно меж земельної ділянки з к.н. :02:001:0907, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ТР №076350 від 16.02.2004 р., в глиб вказаної земельної ділянки на величини 0,74 м, 0,35 м, 2,80 м та 2,72 м (рис. 4). Будівля ОСОБА_2 не перетинається межею земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0907.

Таким чином, висновком комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 30 травня 2025 року № 453/454/24-22 підтверджуються перешкоди позивачу за первісним позовом ОСОБА_4 в користуванні належними йому на праві приватної власності земельними ділянками, які вчиняються відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Вирішуючи даний спір по суті, суд зазначає, що ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справу на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до п.п. г, е ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками громадян. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів із рішенням органі в місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 12 Земельного Кодексу України визначено, що до виключної компетенції міської ради у галузі регулювання земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності. У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

За вимогами ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до вимог ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник або користувач земельної ділянки має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 вищезазначеного Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 цього ж Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновкупро необхідність усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за її рахунок демонтувати частину будівлі, що належить їй на праві власності і частково знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0906, а саме на площі 0,0003 га та паркан (металева сітка) з земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0906 на відстані не менше 0,036 га протяжністю огородження 38,18 м.п. від спільної межі цієї земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0906 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також за її рахунок демонтувати навіс на площі 0,0001 га та паркан (металева сітка) самочинно збудованого з земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0907 на відстані не менше 0, 0098 га протяжністю 6,71 м.п. від спільної межі цієї земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0907 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі перешкоджають йому у користуванні вказаними земельними ділянками, що свідчить про порушення прав позивача.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про скасування договору купівлі продажу і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_2 просила скасувати договір купівлі-продажу земельних ділянок, кадастровий № :02:001:0906, № :02:001:0907, посвідчений 09 вересня 2005 року державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 1-1692 і запис про Державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 255, номер запису про право власності 54749928, індексний № 67086702, та запис про Державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 255, номер запису про право власності 54749781, індексний № 67086476, власник ОСОБА_4 , посилаючись на те, що вона не може зареєструвати право власності на земельну ділянку у зв`язку з тим, що куплені земельні ділянки відповідача ОСОБА_4 накладаються на її земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Під порушенням необхідно розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18).

При зверненні із зустрічним позовом позивачкою не надано достатніх, належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Також позивачка ОСОБА_2 не обґрунтувала та не надала достатніх доказів для скасування договору купівлі-продажу земельних ділянок, власником яких є відповідач.

Натомість судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 правомірно набув право власності на земельні ділянки кадастровий № :02:001:0906, № :02:001:0907, а позивачка в порушення положень Конституції України та законів про захист власності чинить йому перешкоди у користуванні зазначеними земельними ділянками, що підтверджено висновком експерта.

Таким чином, перевіривши наведені позивачкою ОСОБА_2 доводи і даючи належну оцінку усім наданим сторонами доказам, суд приходить до висновку, що нею не доведено належними і допустимими доказами порушення її права власності відповідачем ОСОБА_4 , а тому суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У пунктах 1 - 4 частини третьої статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З врахуванням таких вимог закону, враховуючи розмір судових витрат, понесених під час розгляду справи, обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки за первісним позовом на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок та витрати за проведення експертиз в розмірі 12116 гривень 48 копійок та 16660 гривень 16 копійок.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 321, 376, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 78, 96, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1095 га кадастровий номер :02:001:0906, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за її рахунок демонтувати частину будівлі, що належить їй на праві власності і частково знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0906, а саме на площі 0,0003 га та паркан (металева сітка) з земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0906 на відстані не менше 0, 036 га протяжністю огородження 38,18 м.п. від спільної межі цієї земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0906 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку експертів комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №453/454/22-24 від 30.05.2025.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0,1586 га кадастровий номер :02:001:0907, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за її рахунок демонтувати навіс на площі 0,0001 га та паркан (металева сітка) самочинно збудованого з земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0907 на відстані не менше 0, 0098 га протяжністю 6,71 м.п. від спільної межі цієї земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0907 та земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку експертів комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №453/454/22-24 від 30.05.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати, а саме, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147 гривень 20 копійок та витрати за проведення експертиз в розмірі 12116 гривень 48 копійок та 16660 гривень 16 копійок.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про скасування договору купівлі продажу і усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 9 жовтня 2025 року.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом

Рішення набрало законної сили «____» _________________ 2025 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1912/23, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «___»_____________________2025 року.

Секретар: