Справа № 349/1471/25
Провадження № 2-н/349/74/25
У Х В А Л А

06 листопада 2025 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Гаврилюк О.О., перевіривши заяву Комунального підприємства «Рогатинське будинкоуправління» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів,

встановив:

04 листопада 2025 року КП «Рогатинське будинкоуправління» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з 23 червня 2021 року по 01 листопада 2025 року в розмірі 1672,40 гривень (тисячу шістсот сімдесят дві гривні 40 копійок).

Згідно ч. 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо з моменту виникнення права пройшов строк, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу та документів, доданих до неї, заявником пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за надані послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з 23 червня 2021 року по 01 листопада 2025 року, тобто з моменту виникнення права вимоги до звернення до суду з вимогою пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом.

Стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності. Проте, пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

За правилами ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 165, ч. 2 ст. 166, ч.2 ст. 167 ЦПК України,

постановив:

Відмовити Комунальному підприємству «Рогатинське будинкоуправління» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів

Роз`яснити заявнику положення частини 2 статті 164 ЦПК України та частини 1 статті 166 ЦПК України, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 06 листопада 2025 року.

Суддя О.О.Гаврилюк