Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3357/24
Номер провадження 6/711/249/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі: головуючого-судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Пасічної Н.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно, -

встановив:

16.10.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Юдіна В.С. про розстрочення виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно.

Заява обгрунтована тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частки у праві власності на торговельний павільйон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та №411, сумі 261606 (двісті шістдесят одна тисяча шістсот шість гривень) та 2616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) грн. 06 коп. судового збору.

Рішення набрало законної сили 30 вересня 2025 року, після перегляду справи Черкаським апеляційним судом.

На даний час у заявника, склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з наступними факторами.

Сторони по справі перебували у шлюбі з 24.10.2015 року по 12.03.2021 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до акту про фактичне місце проживання особи від 23.05.2025 ОСОБА_3 з 15 лютого 2022 року разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживала за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно акту про фактичне місце проживання особи від 15.10.2025 ОСОБА_3 разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживають за адресою АДРЕСА_3 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7481/20 від 19.04.2021 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість по аліментах на утримання дітей станом на 01.09.2025 в розмірі 87922, 85 грн.

Тому, ОСОБА_3 , яка проживає окремо зі своїми дітьми, сама несе тягар по утриманню спільних дітей, зважаючи на борг батька, який самоусувається від обов`язку по утриманню власних дітей.

ОСОБА_3 є приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, проте згідно податкової декларації платника єдиного податку- фізичної особи підприємця за 2024 рік її дохід становить 128 200 грн.

Тобто враховуючи, те що дохід ОСОБА_3 в місяць в середньому складає 10 700 грн., та на ці кошти вона має утримувати себе та двох дітей, зважаючи на заборгованість ОСОБА_1 , тому сума яка стягнута за рішенням суду в розмірі 261606 грн, є непосильною для її одноразової виплати.

В зв`язку з вищевикладеним, та зважаючи на те, що у відповідача є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення ОСОБА_3 змушена звертатися до суду із заявою про надання розстрочки виплати суми боргу строком на один рік, рівними платежами, що становить 21 800,50 грн.

В судовому засіданні адвокат Юдін В.С. свою заяву підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те що він сам перебуває у скрутному матеріальному стані, оскільки має заборгованість зі сплати аліментів та заборгованість за кредитним зобов`язанням.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частки у праві власності на торговельний павільйон, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та №411, сумі 261606 (двісті шістдесят одна тисяча шістсот шість гривень) та 2616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) грн. 06 коп. судового збору.

Рішення набрало законної сили 30.09.2025 року, після перегляду справи Черкаським апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, проте згідно податкової декларації платника єдиного податку- фізичної особи підприємця за 2024 рік її дохід становить 128 200 грн.

Тобто враховуючи, те що дохід ОСОБА_3 в місяць в середньому складає 10 700 грн., та на ці кошти вона має утримувати себе та двох дітей, зважаючи на заборгованість ОСОБА_1 , тому сума яка стягнута за рішенням суду в розмірі 261606 грн., є непосильною для її одноразової виплати.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави для розстрочення рішення суду, оскільки ОСОБА_3 не отримує достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, заборгованість перед нею з боку ОСОБА_1 зі сплати аліментів, а також враховуючи введений на території України правового режиму - воєнний стан, та те, що ОСОБА_3 має намір виконати рішення добровільно, суд вважає що заява підлягає до задоволення

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання ОСОБА_3 сплатити грошову компенсацію ОСОБА_1 , шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_3 виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно, терміном на 12 (дванадцять), встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 27.11.2025 року 21 800,50 грн; до 27.12.2025 року 21 800,50 грн; до 27.01.2026 року 21 800,50 грн; до 27.02.2026 року 21 800,50 грн; до 27.03.2026 року 21 800,50 грн; до 27.04.2026 21 800,50 грн; до 27.05.2026 року 21 800,50 грн; до 27.06.2026 року 21 800,50 грн; до 27.08.2026 року 21 800,50 грн; до 27.09.2026 року 21 800,50 грн; до 27.10.2026 року 21 800,50 грн; до 27.11.2026 року 21 800,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_3 виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання торгівельного павільйону об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації в праві власності на спільне майно, терміном на 12 (дванадцять), встановивши наступний графік погашення заборгованості: до 27.11.2025 року 21 800,50 грн; до 27.12.2025 року 21 800,50 грн; до 27.01.2026 року 21 800,50 грн; до 27.02.2026 року 21 800,50 грн; до 27.03.2026 року 21 800,50 грн; до 27.04.2026 21 800,50 грн; до 27.05.2026 року 21 800,50 грн; до 27.06.2026 року 21 800,50 грн; до 27.08.2026 року 21 800,50 грн; до 27.09.2026 року 21 800,50 грн; до 27.10.2026 року 21 800,50 грн; до 27.11.2026 року 21 800,50 грн.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складене 03.11.2025 року.

Головуючий: Р. В. Демчик