Дата документу 04.11.2025 Справа № 333/9286/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2005/25 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р.
Є.У.№ 333/9286/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вініченко Владислав Володимирович, на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокат Вініченко В.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Зазначав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі, 17.10.2008 придбали у спільну сумісну власність нерухоме майно цех ТНС, літ. Д-2, розташований в АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_1

07 серпня 2025 року відбулися електронні з реалізації вказаного Цеху у зведеному виконавчому провадженні № 74901910, переможцем яких визначено ОСОБА_3 .

Проте ОСОБА_1 не був обізнаний ані про відкриття виконавчого провадження, ані про реалізацію на електронних торгах Цеху, йому не надсилались будь-які документи виконавчого провадження, в тому числі й щодо погодження оцінки Цеху, не повідомлялись результати оцінки Цеху тощо.

Так само ОСОБА_2 як співвласник Цеху не була обізнана про продаж майна, співвласником якого вона є, і продаж Цеху відбувся без її відома та не в межах виконавчого провадження, в якому вона була би боржником. Виконавцем не здійснювалися дії щодо визначення частки у майні боржника, яким він володіє спільно з іншими особами.

Крім того, в межах іншого виконавчого провадження, розпочатого іншим приватним виконавцем за іншим виконавчим документом, була розпочата процедура з реалізації частки нерухомості, тобто фактично паралельно відбувалася реалізація одного й того ж майна в межах різних виконавчих проваджень.

Співвласники нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають намір звернутися до Комунарського районного суду міста Запоріжжя з позовом про визнання електронних торгів та правочину з реалізації Цеху недійсними та витребування його з володіння ОСОБА_3 .

Просили вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення відповідного позову та накласти арешт на Цех ТНС, літ. Д-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Вінніченко В.В., про забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Вінніченко В.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про захист оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Вважає, що таким обґрунтованим припущенням є наявність обтяжень приватних виконавців щодо примусового звернення стягнення на нерухоме майно відповідача, щодо якого необхідно накласти арешт для забезпечення його позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Штабовенко Д.В. зазначає, що оскаржувана ухвала є обґрунтованою, а обраний захід забезпечення позову не зовсім стосується предмету спору.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Вініченка В.В., який підтримав апеляційну скаргу і просив про її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала зміні в частині правового обґрунтування з огляду на таке.

Згідно ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частин 1-2 ст.150ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені в ст.151 ЦПК України, частиною 2 якої передбачено, що якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, при забезпечені позову мають бути враховані та взяті до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Частиною 8 ст. 153 ЦПК України визначено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги про накладення арешту на належне заявникам нерухоме майно, останні посилалися на те, що реалізація спірного об`єкту відбулася з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», на належне боржникові нерухоме майно накладено арешт в іншому виконавчому провадженні, в якому іншим приватним виконавцем також вчинялися виконавчі дії з примусової реалізації частки цеху.

Із доданих до заяви письмових доказів відомо, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 16.07.2024 відкрито виконавче провадження № 75555920 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області про стягнення з поручителя ОСОБА_1 як солідарного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський олійноекстракційний завод» боржника на користь Акціонерного товариства «Прокредит Банк» 1 008 160,64 доларів США заборгованості по тілу кредиту, 28 201,78 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом та 113 694,96 грн. витрат по сплаті судового збору.

В межах вказаного виконавчого провадження 17.07.2024 накладено арешт на майно боржника.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.11.2024 подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою у справі № 914/1663/23 задоволено, визначено частку майна боржника ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі частки, визначено частку майна боржника ОСОБА_1 на цех ТНС, літ.Д-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі частки.

Згідно протоколу № 643883 проведення електронного аукціону (торгів) 07.08.2025 відбулися торги цеху ТНС літ.Д-2, реєстраційний номер 25145998, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 переможцем якого визначено ОСОБА_3 .

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація спірного майна відбулася в процесі виконання судового рішення, що виключає правову можливість у відповідності до ст.388 ЦК України витребування його у нового власника як добросовісного набувача. Вжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання іншого судового рішення.

Проте, за змістом ч.8 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення або відмову у забезпеченні позову суд не повинен робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог і про відповідність або не відповідність вимогам закону обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Вказані питання суд вирішує при ухваленні судового рішення за результатами розгляду справи по суті.

Крім того, як вказують заявники, спірне майно було реалізовано в процесі виконання судового рішення, а отже висновки суду першої інстанції про те, що накладення арешту на майно унеможливить виконання судового рішення є помилковими.

Разом з тим, намір заявників звернутися до суду з позовом про визнання електронних торгів та правочину з реалізації Цеху недійсними та витребування його з володіння ОСОБА_3 не є достатньою підставою для накладення арешту на спірний об`єкт.

Належних і допустимих доказів, які б могли свідчити про те, що переможець електронних торгів має намір розпорядитися придбаною нерухомістю, ні до заяви про забезпечення позову, ні до апеляційної скарги не додано.

В заяві про забезпечення позову, поданій до відкриття провадження у справі, на порушення ч.2 ст.151 ЦПК України не зазначена повна інформація про осіб, які можуть отримати статус учасника справи, що фактично унеможливлюють вирішення питання обґрунтованості вимог заявників на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки може порушити процесуальні права інших учасників справи.

За таких на підставі оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України вона підлягає зміні в частині правового обґрунтування.

Заявники не позбавленні можливості повторно просити суд вжити заходи забезпечення після пред`явлення позову, обґрунтувавши свої вимоги і надавши суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вініченка Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2025 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова