КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

06 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 рік послуги цеитралізованого постачання гарячої води у розмірі 24 842,53 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4143,69 грн, три проценти річних у розмірі 1027,91 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22 910,03 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3163,32 грн, три проценти річних у розмірі 770,02 грн, пеня у розмірі 409,56 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 83 238,99 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 11 091,45 грн, три проценти річних у розмірі 2651,46 грн, пеня у розмірі 1436,91 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн, та 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху та роз`яснено апелянту право в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали усунути виявлені недоліки, а саме: надати апеляційну скаргу в уточненій редакції, що відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, зокрема п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, надати копію скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, докази отримання оскаржуваного рішення, докази сплати судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, копію вказаної ухвали Київського апеляційного суду супровідним листом від 29 серпня 2025 року було направлено ОСОБА_1 на її поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 .

Копію вказаної ухвали було отримано ОСОБА_1 11.09.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.09.2025 року, який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Вказана обставина є достовірним доказом отримання відповідачкою зазначеного судового рішення (ухвали) суду апеляційної інстанції.

29 вересня 2025 року вказану ухвалу Київського апеляційного суду повторно направлено ОСОБА_1 на її поштову адресу, однак 23 жовтня 2025 року зазначений лист повернувся до суду апеляційної інстанції з відміткою про невручення поштового відправлення по причині: «закінчення встановленого терміну зберігання», що відповідає інформації з відкритих джерел офіційного веб-сайту АТ Укрпошта за трекінгом відстеження поштового відправлення: 022.

Поштова адреса, за якою здійснено поштове відправлення, зазначена відповідачкою в апеляційній скарзі, як адреса проживання.

У справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) ЄСПЛ вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Отже, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 (провадження №61-11723св22).

Таким чином, оскільки поштова кореспонденція була направлена відповідачці ОСОБА_1 на зазначену нею у апеляційній скарзі адресу листом рекомендованою кореспонденцією, суд апеляційної інстанції вважає, що в достатній мірі виконав обов`язок щодо повторного повідомлення відповідачки про наявність ухвали Київського апеляційного суду від 29 серпня 2025 року.

Разом з цим, вказані в ухвалі Київського апеляційного суду від 29 серпня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху вимоги станом 06 листопада 2025 року відповідачкою не усунені.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що повернення апеляційної скарги за наявних обставин відповідає не лише нормам національного законодавства, а й практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка вказує на те, що право на доступ до суду не є абсолютним. Зокрема, у справі Осман проти Сполученого Королівства та інших Суд наголошував на необхідності дотримання заявниками процесуальних правил, встановлених національним законодавством.

Надання апеляційним судом двох можливостей для усунення недоліків свідчить про гнучкий підхід та дотримання принципу справедливого судового розгляду, що також відповідає міжнародним стандартам. Однак, нехтування ОСОБА_1 цими можливостями протягом розумного строку є проявом її власної недбалості, а не перешкодою з боку суду.

Таким чином, повернення апеляційної скарги, яка була подана без відповідності вимогам п. 3 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, без копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, без доказів, що підтверджують дату отримання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності), без доказів сплати судового збору, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, є обґрунтованим і пропорційним заходом, спрямованим на забезпечення правової визначеності в судовому процесі.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

З огляду на вищенаведене, оскільки недоліки апеляційної скарги усунуто не було, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 185, 357 України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року вважати неподаною та повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л.П. Сушко
Судді С.Г. Музичко Є.В. Болотов