провадження № 2/294/263/25
справа № 294/1826/24
06 листопада 2025 року м. Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області у складі судді Білери І.В., за участі:
- секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №21.03.2024-100007961 від 22.03.2024 в розмірі 7 670 грн.
Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі шляхом перерахування коштів відповідачці, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів від 22.03.2024. Натомість ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконує у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що станом на 02.05.2024 становить 7 670,00 грн, з яких: 4000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3 670,00 грн. проценти. Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на погашення заборгованості в сумі 160,00 від 04.04.2024 та у розмірі 90, 00 грн. від 08.04.2025, що було враховано позивачем при зверненні з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 30.09.2025 вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду на 06.11.2025.
У судове засідання представник позивача не з`явився. У тексті позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася та правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «що адресат відсутній за вказаною адресою» що є належним повідомленням, на що вказував Верховний Суд у постанові від 13.05.202 в справі №755/4829/23.
Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 223 ЦПК Україниякщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за його відсутності у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явлення в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, неподання ним відзиву, наявність згоди позивача на заочне вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22.03.202 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 21.03.2024-100007961 шляхом підписання заявки на укладення кредитного договору пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та відповіді позичальника про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепта).
Згідно з кредитним договором № 21.03.2024-100007961 від 22.03.202 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на рахунок споживача з використанням електронного платіжного засобу споживача 5168-75ХХ-ХХХХ-5156.
Умовами кредитного договору № 21.03.2024-100007961 передбачено, що кредит надається в розмірі 4 000 грн. строком на 42 дні, дата повернення кредиту - 02.05.2024.
На виконання умов кредитного договору № 21.03.2024-100007961 ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кошти в розмірі 4 000 грн. на платіжну картку відповідача 516875*56, що підтверджується квитанцією від 22.03.2024.
Крім того, умовами кредитного договору № 21.03.2024-100007961 передбачена сплата процентів за користування кредитом, які розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку від всієї суми кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
В умовах договору його сторонами погоджено різні процентні ставки для нарахування процентів за користування кредитним коштами, а саме: процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ».
Отже, протягом перших 14 днів користування кредитними коштами кредитодавець мав право нараховувати проценти в розмірі 1 120 грн (4000 грн х 2 % х 14 днів = 1 120 грн).
Починаючи з 15 дня користування кредитними коштами і до закінчення строку дії кредитного договору, тобто по 42 день користування кредитними коштами кредитодавець мав право нараховувати проценти в розмірі 2800 грн (4000 грн х 2,5 % х 28 днів = 2800 грн).
Разом з тим позивач зазначає, що відповідачем вживались заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена часткова оплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 160,00 грн. від 04.04.2024, та 90, 00 грн. від 08.04.2024, що було враховано під час формування довідки про заборгованість.
Згідно з довідкою-розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 21.03.2024-100007961 від 22.03.2024 становить 7 670,00 грн., з яких 4 000,00 грн. заборгованість за основним боргом, а 3 670,00 грн. заборгованість за процентами, нарахованими за період з 22.03.2024 по 02.05.2024.
Таким чином, суд, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення кредитного договору між сторонами.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги як в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 000 грн., за тілом кредиту так і в частині стягнення заборгованості по процентах в розмірі 3 670, 00які сторони погодили при укладанні кредитного договору та які є процентами за користування кредитними коштами передбачені статтею 1054 ЦК України, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду та підлягають задоволенню.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню у розмірі 2 422, 00 грн, слід стягнути з відповідачки на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, статтями 526, 527, 560, 1054 ЦК України, суд -
Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ірина БІЛЕРА