УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейка Дмитра Дмитровича, про забезпечення доказів до пред`явлення позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину щодо відмови від прийняття спадщини,
03.11.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів, а саме про витребувати у Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформаційної довідки із Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , 1949 року народження, уродженця с. Розівка (рос. Розовка) Розівського району Запорізької області (РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована посиланням на таке.
Заявник ОСОБА_1 є стягувачем у виконавчому провадженні № 60415121, що перебуває у державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейка Д.Д., щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-142/09, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 13.04.2010 на виконання вироку від 23.12.2009 в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 188714,00 грн. Боржник свого обов`язку щодо відшкодування шкоди належним чином не виконує, грошових коштів та (або) майна, за рахунок яких можливо було б виконати судове рішення не має, через що станом на 01.11.2025 заборгованість боржника в межах вказаного виконавчого провадження становить 173952,13 грн.
За наявними у ОСОБА_1 відомостями, боржник ОСОБА_2 мав батька, ОСОБА_3 , 1949 року народження, який помер, внаслідок чого відкрилась спадщина, спадкоємцем якої може бути боржник ОСОБА_2 .
За ствердженням ОСОБА_1 , з`ясування обставин щодо прийняття (неприйняття) боржником ОСОБА_2 спадщини після батька може мати значення для погашення заборгованості за вказаним вище виконавчим листом, а відмова боржника від прийняття такої спадщини, як односторонній правочин, може бути визнана недійсною в судовому порядку як фраудаторна (така, що спеціально спрямована на ухилення боржника від виконання зобов`язання).
Відтак, оскільки ОСОБА_1 має намір подати до суду позов про визнання недійсної відмови ОСОБА_2 від спадщини, що відкрилась після смерті його батька, у неї виникла необхідність в отриманні інформації зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , 1949 року народження. Оскільки ж відповідно до вимог чинного законодавства заявник не є суб`єктом, який може звернутись до реєстратора Спадкового реєстру для отримання вказаної інформації, не має свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , не є спадкоємцем після його смерті, то вона обмежена у доступі до персональних даних. Що змушує її звернутись до суду із заявою про забезпечення доказів шляхом витребування довідки зі Спадкового реєстру про вказані відомості.
Вирішуючи питання про прийняття вказаної заяви про забезпечення доказів до розгляду, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
У системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 116 ЦПК України щодо мети вжиття такого процесуального заходу це означає, що у заяві про забезпечення доказів має бути чітко зазначено про існування обставин, що дають підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Однак у заяві ОСОБА_1 посилання на такі обставини відсутні. Зокрема, у заяві не зазначено, внаслідок яких обставин можна припустити, що у разі невжиття заходів забезпечення доказів відповідна інформація, що зберігається у Спадковому реєстрі, може бути втрачена або її збирання та подання стане згодом неможливим або утрудненим.
Замість цього заява ОСОБА_1 обґрунтована фактично посиланням лише на те, що вона не має доступу до Спадкового реєстру в силу встановлених законом обмежень, у зв`язку з чим самостійно зібрати і подати до суду відповідні докази вона не має можливості.
Однак такі обставини виходять за межі легітимної мети, для досягнення якої законодавцем запроваджений інститут забезпечення доказів у цивільному процесі, а є підставою лише для подання клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України. При цьому неможна ототожнювати витребування доказів як спосіб їх забезпечення і витребування доказів як окремий процесуальний інститут у цивільному судочинстві.
Зокрема, заявник не позбавлена права звернутись до суду з відповідним позовом, і в межах судового розгляду відповідної цивільної справи звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України.
Разом з цим, як випливає з доводів заявника, станом на час подання заяви про забезпечення доказів їй ще навіть достовірно невідомо про існування обставин, що можуть бути підставою для звернення до суду з позовом, і заява подана фактично з метою збирання доказів, а не їх забезпечення в розумінні ч. 1 ст. 116 ЦПК України. Тобто не можна виключати, що отримання заявником інформації зі Спадкового реєстру не призведе до подання нею позову до ОСОБА_2 , і в такому випадку існуватиме ризик безпідставного і невиправданого розголошення нотаріальної таємниці, що є неприпустимим і також суперечить меті забезпечення доказів у цивільному процесі.
Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які повинні бути зазначені у ній в силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, - вона не відповідає формальним вимогам процесуального закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 116-117, 259-261 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Першої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та державного виконавця Лівобережного відділу Державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данилейка Дмитра Дмитровича, про забезпечення доказів до пред`явлення позову до ОСОБА_2 , про визнання недійсним правочину щодо відмови від прийняття спадщини, - повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що повернення заяви з викладених в цій ухвалі підстав не є перешкодою для її повторного подання після усунення обставин, що зумовили її повернення.
Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя М.М. Мінаєв