Справа № 725/8029/25
Номер провадження 2/717/755/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 листопада 2025 року селище Кельменці

Суддя Кельменецького районного суду Чернівецької області Кудиба З. І., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») подало до Чернівецького районного суду міста Чернівців позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором № 3056693 від 20 січня 2021 року у розмірі 18 427,15 грн, а також судові витрати у сумі 2 422,40 грн і витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

Підстави позову: позов подано у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість.

Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 175 та частиною 5 статті 177 ЦПК України позовна заява повинна містити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також усі наявні у нього докази, що підтверджують ці обставини. У разі подання письмових або електронних доказів позивач може додати до позовної заяви копії відповідних документів.

Однак до поданої позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання (перерахування) відповідачці кредитних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги чи заперечення сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 161/5457/17 (провадження № 61-25546св18), при вирішенні спорів щодо кредитних зобов`язань первинним і визначальним є встановлення факту реального надання грошових коштів боржнику, що є передумовою виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення.

У даному випадку позивачем не надано жодних документів, які б достовірно підтверджували факт фактичного отримання відповідачкою грошових коштів у межах зазначеного кредитного договору, зокрема: банківських платіжних документів, виписок з рахунків, реєстрів переказів або підтверджень фактичного зарахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача чи іншим способом передачі коштів.

Сам по собі факт укладення кредитного договору не свідчить про надання грошових коштів, оскільки зобов`язання за кредитним договором виникають лише з моменту фактичного виконання кредитором свого обов`язку з перерахування кредитних коштів (статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України).

Відсутність таких доказів виключає можливість суду прийняти позов до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази має право подати клопотання про їх витребування судом. Таке клопотання подається у строки, визначені частинами 2 та 3 статті 83 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем долучено поштову квитанцію про направлення відповідачу позовної заяви з додатками за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас судом встановлено, що зазначена позивачем адреса є помилковою, оскільки, згідно з відповіддю Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області на запит суду від 03 листопада 2025 року, відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно з описом вкладення, відповідачу направлено позовну заяву з додатками, перелік яких зазначено, проте не вказано кількість аркушів кожного документа, що унеможливлює встановлення судом факту належного надсилання всіх документів.

Таким чином, позивач не підтвердив направлення відповідачці позовної заяви та доданих до неї документів за правильною адресою, а також не зазначив кількість аркушів кожного документа, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частина поданих позивачем документів є нечитабельною. Відповідно до пункту 7.2 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», для друку текстів документів рекомендовано використовувати гарнітуру шрифту Times New Roman розміром 1214 друкарських пунктів.

Ураховуючи наведене, додані позивачем копії документів, зокрема реєстр боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, надрукований шрифтом, суттєво меншим за встановлений ДСТУ 4163:2020, що унеможливлює його достовірне дослідження судом.

З огляду на наведене суд вважає за доцільне залишити подану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання:

належних та допустимих доказів фактичного надання кредитних коштів відповідачці;

підтвердження направлення копії позовної заяви та доданих документів за правильною адресою відповідача із зазначенням кількості аркушів кожного документа;

копій документів, оформлених відповідно до вимог ДСТУ 4163:2020, придатних для читання та дослідження судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк три дні з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кудиба З. І.