Провадження № 22-ц/801/2318/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 рокуСправа № 127/35277/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Шемети Т. М.

Секретар: Закернична А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Вінницької міської ради

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю,

Рішення ухвалив суддя Антонюк В. В.

Рішення ухвалено о 15.40 год у м. Вінниця

Повний текст рішення складено 26 лютого 2025 року,

Встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що він проживав у приватному будинку по АДРЕСА_1 з 1996 року. По сусідству із ним (навпроти, через дорогу) по АДРЕСА_2 мешкав ОСОБА_2 , 1932 року народження.

З моменту знайомства із ОСОБА_2 в 1997 році у них склалися дружні добросусідські відносини. Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 не мав рідних, він всіляко допомагав йому у господарських справах: за його проханням купував предмети домашнього вжитку, медикаменти та їжу. Вони разом святкували дні народження та інші свята.

В 2017 році стан здоров`я ОСОБА_2 різко погіршився. Він страждав на хронічні серцево-судинні та онкологічне захворювання. В травні 2017 року ОСОБА_2 попросив його здійснювати за ним догляд та проживати разом із ним. З того часу вони спільно проживали за адресою: АДРЕСА_2 ; вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно вирішували, на які потреби спрямувати доходи, які продукти харчування купувати, який сезонний одяг потребує змін; спільно вирішували всі побутові потреби, тобто фактично проживали однією сім`єю.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 часто хворів, мав хронічні захворювання, часто лікувався в умовах стаціонару, він постійно супроводжував, доглядав за ним під час його лікування, займався транспортуванням, організацією госпіталізацій, поточним доглядом, приносив змінний одяг, додаткове харчування. Він ставився до ОСОБА_2 як до рідного батька, а той сприймав його як сина.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Він організував поховання померлого та поминальний обід. На даний час він продовжує проживати у домоволодінні, що йому належало, оплачує комунальні послуги та повністю утримує будинок в цілому.

У березні 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В. Б. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину.

Постановою № 99/02-31 від 26 березня 2024 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із недоведеністю родинних відносин із спадкодавцем.

Метою встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки: чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.

Дітей у ОСОБА_2 не було, інших близьких родичів, які могли би претендувати на спадщину також; з питанням прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався.

Факт спільного проживання із 25 травня 2017 року однією сім`єю із спадкодавцем підтверджується: актом про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства від 04 квітня 2024 року; довідкою квартального комітету «Вінниченко» від 04 квітня 2024 року; довідкою КП «Комбінат комунальних підприємств» від 16 вересня 2023 року № 320; листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Вінниці» від 04 жовтня 2024 року; квитанціями про оплату за комунальні послуги; фотокартками. Крім цього даний факт можуть підтвердити свідки, які мешкають поруч.

У зв`язку з цим просив встановити факт проживання однією сім`єю його та ОСОБА_2 , у період з 25 травня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , із 2017 року до дня смерті ОСОБА_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишені за заявником.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі Вінницька міська рада просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , залишити без задоволення та стягнути із заявника понесені судові витрати.

Зазначила, що рішення суду вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що за життя ОСОБА_2 заповіт не склав, спадкоємців за законом не мав. 9/50 часток будинку, що по АДРЕСА_2 належали йому на праві власності. Спадкова справа № 29/2024 після смерті ОСОБА_2 відкрита за заявою ОСОБА_1 , інші заяви відсутні.

Після набрання оскаржуваним рішенням законної сили ОСОБА_1 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на 9/50 часток спадкового будинку.

Суд першої інстанції не залучив до участі у справі Вінницьку міську раду заінтересованою особою. Оскільки, як зазначив заявник ОСОБА_1 у заяві, метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, яким є частина будинку по АДРЕСА_2 , тому Вінницька міська рада мала би бути залученою до участі у справі заінтересованою особою, яка згідно вимог ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців, зобов`язана подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Крім цього в ході розгляду справи судом не було допитано свідками сусідів по будинку покійного ОСОБА_2 , які б могли надати достовірну інформацію щодо факту проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем.

Суд першої інстанції під час оцінки доказів по справі, обставини справи належним чином не дослідив та не надав їм належної юридичної оцінки та не виконав свій обов`язок щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи.

За відсутності інших спадкоємців на спадкове майно, Вінницька міська рада може реалізувати свої права на спадкове майно шляхом подачі в порядку окремого провадження заяви про визнання спадщини відумерлою при наявності для цього відповідних правових передумов.

Тому суд першої інстанції в порушенням вимог цивільного процесуального законодавства розглянув справу в порядку окремого провадження за наявності спору про право, не залучив до участі належну заінтересовану особу Вінницьку міську раду, а розглянув справу за участі неналежної заінтересованої особи, що є підставою для скасування рішення.

Заявник ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, де просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Вінницької міської ради, рішення суду залишити без змін, вважаючи, що висновок суду першої інстанції про доведеність факту його постійного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , є переконливим і ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заінтересована особа відзив на апеляційну скаргу не надала.

В судовому засіданні представник особи, яка подала апеляційну скаргу Вінницької міської ради, ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу і просить її задовольнити: скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Заявник ОСОБА_1 і його представник адвокат Довбиш О. Л. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть за № 208 від 15 вересня 2023 року та свідоцтва про смерть, що видане 16 вересня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а. с. 8).

Із довідки КП «Комбінат комунальних підприємств» від 16 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснено поховання ОСОБА_2 та здійснено всі ритуальні обряди (а. с. 9, 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом із реєстрації в Спадковому реєстрі від 28 лютого 2024 року (а. с. 12).

Також суд першої інстанції встановив, що факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 2017 року підтверджується: довідкою № 265 квартального комітету «Вінниченко» від 04 квітня 2024 року (а. с. 13); актом про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства від 04 квітня 2024 року (а. с. 14); листом КГП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Вінниці» від 04 жовтня 2010 року (а. с. 15); квитанціями про оплату за комунальні послуги (а. с. 16-18); фотокартками (а. с. 27).

Із виписки № 918 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «ВРЦСП» від 24 березня 2015 року, витягу з медичної карти стаціонарного хворого за № 7381 від 03 липня 2018 року КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О. І. Ющенка», комп`ютерної томографії головного мозку від 27 червня 2018 року, протоколу обстеження головного мозку від 30 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 хворів різними важкими хворобами (а. с. 20, 21, 22, 23).

Постановою приватного нотаріуса Лукашенка В. Б. № 99/02-31 від 26 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника та спадкодавця разом і ведення ними спільного господарства протягом не менше ніж п`ять років до дня відкриття спадщини у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування, а також рекомендовано з даного питання звернутися до суду (а. с. 11).

Із копії спадкової справи № 29/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що вона відкрита 28 лютого 2024 року за заявою заявника ОСОБА_1 , інші заяви спадкоємців відсутні, при цьому у поданій ним 28 лютого 2024 року заяві про прийняття спадщини він повідомив про те, що інших спадкоємців у померлого немає.

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із встановлених по справі обставин, підтверджених наданими заявником доказами та поясненнями свідків і з застосуванням норм цивільного законодавства, у тому числі визначені статтями 1216, 1223, ч 1 ст. 1264, 1268 ЦК України, ч. 2 ст. 3 СК України, статтями 8, 9 Конституції України, статтями 10, 12, 77, 81, 293 ЦПК України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, рішення Конституційного Суду України, практики Європейського Суду з прав людини, та дійшов висновку про те, що за більш ніж за 10 років спільного проживання у заявника із померлим склалися відносини, які у розумінні частини 2 статті 3 СК України характеризуються як сімейні, оскільки вони були пов`язані спільним побутом, спільними коштами, спільно утримували житло (сплачували за комунальні послуги, придбавали речі домашнього вжитку), придбавали продукти харчування, спільно відзначали свята, надавали одним одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2). Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства (ч. 4).

За правилами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2).

Згідно із ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У пункті 21 цієї постанови роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно із спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Заявник, згідно вимог ст. 318 ЦПК України, на підтвердження факту спільного проживання не зазначив і не надав доказів перебування чи не перебування ним та спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю зі спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має пройти щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець і особа проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання таких осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, придбання майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування вимог сторін по справі і обставини, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих, достовірних доказів, які мають бути достатніми та мають відповідати вимогам статей 76-80 ЦПК України.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Суд першої інстанції виходив із доведеності факту спільного проживання заявника із ОСОБА_2 однією сім`єю більш ніж 10 років, за яких у них склалися відносини, які характеризуються як сімейні, оскільки вони були пов`язані спільним побутом, спільними коштами, спільно утримували житло (сплачували за комунальні послуги, придбавали речі домашнього вжитку), придбавали продукти харчування, спільно відзначали свята, надавали одним одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням.

На підтвердження факту спільного проживання суд послався на такі письмові докази як: довідку КП «Комбінат комунальних підприємств» від 16 вересня 2023 року, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 здійснено поховання ОСОБА_2 та здійснено всі ритуальні обряди; довідку № 265 квартального комітету «Вінниченко» від 04 квітня 2024 року про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 травня 2017 року до дня смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали разом, понад п`ять років за адресою: АДРЕСА_2 та вели спільне господарство; акт про встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства від 04 квітня 2024 року, із якого вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 згідно паспорта, але фактично проживав з 25 травня 2017 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та вели з ним спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки; лист КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Вінниці» № 2041/01-28 від 04 жовтня 2010 року, зі змісту якого вбачається, що у Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_2 , у п. 1.12 довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, вказаний ОСОБА_1 , а також зазначено, що лікарське свідоцтво про смерть № 208 від 15 вересня 2023 року на померлого ОСОБА_2 отримав ОСОБА_1 ; квитанції про оплату за комунальні послуги; фотокартки в кількості 4-х штук, із яких на трьох зображено кладовища і пам`ятники, а на четвертій святкування Нового року без зазначення дати та осіб, що його святкують. Також вказав на те, що згідно медичних документів ОСОБА_2 із 2015 року хворів різними важкими хворобами.

Всі ці докази не можна визнати належними, достовірними і достатніми доказами, оскільки вони не свідчать про усталені стосунки, притаманні саме сім`ї, та не свідчать про реальність саме сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається із апеляційної скарги, усі співвласники будинку по АДРЕСА_4 , в якому проживав ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечують факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 . В ході розгляду справи у першій інстанції не було допитано свідком жодного сусіда по будинку, які могли б надати інформацію щодо проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 .

Окрім цього, справи окремого провадження розглядаються судом за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Як вбачається із наявної в матеріалах цивільної справи копії спадкової справи № 29/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а. с. 94-105), ця спадкова справа відкрита 28 лютого 2024 року за заявою заявника у справі ОСОБА_1 , поданою в цей же день 28 лютого 2024 року, у якій заявник вказав про те, що він приймає усе спадкове майно, повідомляючи, що інших спадкоємців у померлого немає. Станом на 15 березня 2024 року, тобто по закінченні 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини, заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини, про відмову від її прийняття та про видачу свідоцтва про право на спадщину, не надходило.

Отже, інших осіб, які прийняли спадщину, крім ОСОБА_1 немає.

26 березня 2024 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б. виніс постанову № 99/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій вказав, що 26 березня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте ним не доведено родинні відносини із спадкодавцем (а. с. 105).

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із даною заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , з метою оформлення своїх спадкових прав як спадкоємець четвертої черги.

Наведене свідчить про те, що свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 нотаріусом не видавалося. Даний факт також підтверджується наданою 29 січня 2025 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. копією спадкової справи, із якої вбачається, що справа розпочата 28 лютого 2024 року і не закінчена; заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини, про видачу свідоцтва на право на спадкове майно, в спадковій справі станом на 29 січня 2025 року, відсутні.

За правилами статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (ч. 1).

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч. 2).

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. 3).

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу (ч. 5).

З урахуванням наведеного закону, заінтересованою особою, тобто, особою на права якої впливатиме встановлення такого факту, має бути не приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В. Б., а орган місцевого самоврядування Вінницька міська рада, оскільки у випадку відмови у задоволені заяви, при відсутності інших спадкоємців, в органу місцевого самоврядування виникне обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, за умови спливу одного року з часу відкриття спадщини, тобто після 16 вересня 2024 року, а для приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В. Б. встановлення такого факту, а чи відмови у його встановленні не породжує жодних прав чи обов`язків та не впливає на його спадкові права.

Таким чином за заявою ОСОБА_1 у справі окремого провадження залучена до справи невіро визначена ним заінтересована особа.

З урахуванням обставин справи заінтересованою особою у справі має бути відповідна територіальна громада в особі Вінницької міської ради.

У заяві про встановлення факту заявник ОСОБА_1 , на виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, вказав мету встановлення такого факту, а саме, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно спірну квартиру.

У своїй апеляційній скарзі Вінницька міська рада зазначає про те, що вона вважає недоведеними вимоги заявника ОСОБА_1 та оспорює його право на спадкове майно.

Отже, у даному випадку існує спір про право на спадкове майно, до складу якого входить і спірна квартира, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Враховуючи викладене і те, що має місце спір про право на спадкове майно, до складу якого входить спірна квартира, і такий спір повинен вирішуватися у порядку позовного провадження, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю у період з 25 травня 2017 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає залишенню без розгляду на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України.

Підпунктом «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При подачі апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу Вінницька міська рада, сплатила судовий збір в розмірі 908,40 грн., згідно платіжної інструкції № 1239 від 22 вересня 2025 року, який підлягає до стягнення із заявника на її користь.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ст. 367, 374, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької міської ради задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 лютого 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові, що він має право подати до суду позов на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької міської ради судові витрати в сумі 908,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. В. Сопрун
Т. М. Шемета

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2025 року