Справа № 301/2538/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бобик О.І.,

за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іршава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа Петро Миколайович про встановлення факту постійного проживання,

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу для задоволення заяви посилається на те, що він на день смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав разом з ним за вищевказаною адресою, хоча зареєстрованим місцем проживання померлого батька була адреса: АДРЕСА_2 . Батько проживав з ним та його родиною. Упродовж усього часу він здійснював щоденний догляд за батьком, дбав про його харчування, побут і лікування та надавав необхідну допомогу.

За життя батько залишив заповіт, яким все своє майно заповів йому. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини він дізнався, що для підтвердження цього факту необхідно надати документи, що однозначно засвідчують постійне спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 29.09.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованої особи.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, натомість заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги за заявою підтримує та просить задовольнити.

Приватний нотаріус Ожеледа П.М. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності заявника, його представника і заінтересованої особи та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Заявник є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишив заповіт від 24.03.2011 року, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що за законом буде належати йому на день смерті і на що він матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_1 ..

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.09.2025 №82562037 вбачається, що за померлим ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалася.

Згідно довідки сімейного лікаря від 16.09.2025 ОСОБА_2 проживав у АДРЕСА_1 неодноразово звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря по цій же адресі.

Також згідно інформації Білківської сільської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з даними облікової картки об?єкта погосподарського обліку значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . На момент його смерті за цією адресою зареєстрованих осіб не значилося. Також ОСОБА_2 на момент смерті фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На момент його смерті згідно з даними облікової картки об?єкта погосподарського обліку за цією адресою зареєстрованим значився, зокрема, ОСОБА_1 .

Згідно заяв-пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_1 , який здійснював за ним догляд, надавав необхідну допомогу та підтримку. У будинку за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 фактично не проживав.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №158359332 від 04.03.2019 року власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд також виходить з того, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549ЦК (п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах№ 336/709/18-цвід 07.11.2018,№ 303/1816/17від 23.12.2019.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 17 січня 2022 року по справі №643/790/20 констатував процесуальну можливість розгляду заяви про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження.

Таким чином, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях1269,1270 ЦК України.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду наведеними у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17.

Фактичний аналіз змісту наданих заявником доказів (документів) підтверджує доводи заявника про його проживання разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті.

Встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 ..

Крім того, судом не встановлено наявності спору про право, наявності інших спадкоємців. Померлий ОСОБА_2 за життя залишив заповіт на свого сина ОСОБА_1 , чим безпосередньо виразив свою волю щодо розрядження на випадок смерті належним йому майном.

Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 76, 258-259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик