КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 2-ві/824/90/2025
У Х В А Л А

04 листопада 2025року м. Київ

справа № 759/18906/23

Київський апеляційний суд у складі судді Ящук Т.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі суддів: Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року,

встановив:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини.

29 жовтня 2025 року ОСОБА_2 сформував та надіслав засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» заяву про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О., зареєстровано судом 30 жовтня 2025 року.

Заяву про відвід обґрунтовував тим, що має сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О., оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року зупинено дію і виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в апеляційному порядку. Ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року є виконавчим документом, що підлягає негайному виконанню, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що суддями Слюсар Т.А., Голуб С.А. , Таргоній Д.О. протиправно, з перевищенням наданими їм повноваженнями постановлено ухвалу про зупинення дії та виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року, оскільки суд апеляційної інстанції може зупиняти дію судових рішень, які не підлягають примусовому виконанню, але не має повноважень вирішувати питання щодо зупинення виконання рішення суду першої інстанції, якщо останнє підлягає негайному виконанню.

Також вказує, що ОСОБА_2 до появи ухвали в електронному суді повідомляла державному виконавцеві про її наявність. Дана обставина свідчить про те, що очевидно у суддів є контакт з ОСОБА_2., яка отримує інформацію до того, як рішення судів оприлюднюються та надходять учасникам процесу у встановлений законом спосіб.

Зазначає, що в даній справі для нього як батька, який в цьому процесі так і в інших процесах відстоює своє право та права дитини, важливе значення мають зовнішні прояви, які підтверджують, що «правосуддя дійсно чиниться». Довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, в таких справах набуває особливої ваги.

Вважає, що в даній справі є важливим виключити будь-які сумніви в законності та обґрунтованості будь-якого судового рішення по даній справі, що є можливим тільки в тому випадку, якщо справу розгляне інший склад суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду у складі колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. від 30 жовтня 2025 року заявлений відвід визнано необґрунтованим, справу передано для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2025 року вирішення питання про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. призначено судді-доповідачу Ящук Т.І.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про відвід та матеріали справи вважаю, що у задоволенні заяви про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, безсторонність має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Зі змісту заяви про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. вбачається, що доводи позивача фактично зводяться до того, що вказана колегія суддів перевищила свої повноваження, незаконно зупинивши дію та виконання оскаржуваної ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року, яка підлягає негайному виконанню.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 викладені у заяві про відвід, фактично за своєю суттю є незгодою з процесуальним рішенням колегії суддів, що не може свідчити про упередженість або необ`єктивність суддів, а є реалізацією суддями своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами процесуального законодавства України.

Отже, доводи, викладені в заяві про відвід колегії суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. не можуть свідчити про наявність обставин, що викликають сумнів в їх неупередженості або об`єктивності.

З огляду на викладене, підстав для встановлення будь-якої прямої чи побічної зацікавленості суддів Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. в результатах справи, або інших обставин, що викликають сумнів в їх неупередженості або об`єктивності під час розгляду даної цивільної справи не встановлено.

Оскільки зі змісту заяви про відвід не вбачається підстав, визначених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, з якими процесуальний закон пов`язує неможливість участі суддів у розгляді цієї справи, то у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 35-37, 39, 40, 368 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Слюсар Т.А., Голуб С.А., Таргоній Д.О. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Ящук Т.І.