Справа № 346/3586/25
Провадження № 2/346/2096/25
05 листопада 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючого судді Сольського В.В.
за участі секретаря с/з Біди Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Отинійської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай),
15 липня 2025 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .
Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який вона успадкувала та оформила відповідні документи на право власності.
Крім того, померлому належала земельна ділянка частка (пай) у розмірі 48,59 умовних кадастрових гектарів. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу.
Позивачка вказує, що оскільки Отинійською селищною радою не визнано права власності на вказану земельну ділянку та не надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, з метою подальшої заміни сертифіката на державний акт, вона не може оформити належним чином право власності на спадкове майно, що належить їй за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має.
Тому позивачка просить визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після смерті чоловіка.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Судом встановлено, що відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 07-19 реєстраційний № 841 ОСОБА_2 належала земельна земельна ділянка частка (пай) в розмірі 48,59 умовних кадастрових гектарах (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 11).
Як вбачається копії спадкової справи № 796/2008 відкритої після смерті ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємцями першої черги є його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які відмовилися від прийняття спадщини та дружина ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла (а.с. 45-53).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2021 року державний нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, мотивуючи відмову тим, що на підтвердження права власності спадкодавця на земельну ділянку надано Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, який підлягав заміні на державний акт у встановленому законом порядку (а.с. 20).
Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Пленум Верховного Суду України у п.23постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Як встановлено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).А відповідно до ст.1218 цього ж кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право власності на землю гарантується відповідно до ст.14 Конституції України.
Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав - п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (пункт 3.5.).
Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином, судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 було оформлено в установленому законом порядку сертифікат на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено, державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 не виготовлявся, отримати дублікат сертифікату позивачка не має можливості.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачка є спадкоємицею за законом на майно, яке належало спадкодавцю, однак позивачка не в змозі оформити спадщину через те, що втрачено оригінали правовстановлюючих документів. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за нею право на земельну частку (пай).
На підставі наведеного ст.ст. 16, 364, 368, 370, 372, 392, 1216, 1218, 1220, 1225, 1226, 1296 ЦК України, ст.ст. 86, 89, 120 ЗК України, керуючись суд ст. ст. 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на землю в межах середньої земельної частки розміром 48,59 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що знаходиться на території Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Сертифікату серії ІФ 07-19 на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки.
В решті частин позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .
Суддя: Сольський В. В.