Справа № 358/2065/25 Провадження № 2-з/358/13/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 листопада 2025 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., дослідивши матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Очкур Кристини Іванівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошка Людмила Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування та поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2025 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Очкур Кристина Іванівна звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошка Людмила Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування та поділ спільного майна подружжя, та просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з червня 2015 року по 3 червня 2016 року включно; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. за реєстровим номером 1948; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об`єкт незавершеного будівництва (індивідуальний житловий будинок з надвірними спорудами, який не введено в експлуатацію), що розташований на земельній ділянці площею 0,22 га з кадастровим номером - :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину об`єкту будівництва: будівництво індивідуального житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га з кадастровим номером - :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 10 672,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

Разом із позовною заявою представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації прав власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо фактичного виселення ОСОБА_1 із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 та усім органам реєстрації, що здійснюють реєстрацію місця проживання/перебування та зняття із зареєстрованого місця проживання/перебування здійснювти дії щодо зняття ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та ураховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як вбачається із матеріалів заяви, предметом поданого ОСОБА_1 позову є поділ спільного нерухомого майна подружжя - житлового будинку та земельної ділянки на якому він розташований, та визнання недійсним договору дарування спірної земельної ділянки. У досудовому порядку позивачка та її колишній чоловік не врегулювала питання поділу майна, шо є підтвердженням того, що між ними існує спір. З моменту розлучення ОСОБА_2 вчиняє дії за для позбавлення ОСОБА_1 частини нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Як зазначає представник заявника, 3 вересня 2025 року між ОСОБА_2 та його сестрою ОСОБА_3 було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. за реєстровим №1948. На думку позивачки, цей договір було вчинено на підставі підробленої технічної документації, до якої були внесені недостовірні відомості про те, що земельна ділянка вільна від забудови. Відповідачі приховали від нотаріуса той факт, що на земельній ділянці знаходиться побудований у період шлюбу житловий будинок, який повністю придатний для проживання, і у якому мешкають ОСОБА_1 та її малолітня дитина.

13 вересня 2025 року ОСОБА_4 склав висновок з технічної інвентаризації Висновок про знищення/знесення майна №99 про знесення 11 вересня 2025 рок нерухомого майна на земельній ділянці площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095 за адресою: Київська область, Обухівський район, Богуславська територіальна громада. Представник зазначає, що ці відомості теж недостовірні. Спірна земельна ділянка була придбана восени 2015 року, на ній були залишки старого будинку, а саме, частини стін та стелі, які було прийнято рішення знести остаточно та розпочати будівництво нового житлового будинку. Станом на 11 вересня 2025 року на земельній ділянці не було розташовано нерухомого майна, яке потребувало знесення, а був збудований житловий будинок, повністю придатний для проживання, у якому з грудня 2017 року і по цей час мешкає позивачка з малолітньою дитиною.

Також зазначає, що відповідачка, яка на даний час є власником земельної ділянки на підставі договору, який оскаржується, в будь-який момент може розпорядитися нею. Також відповідачка може розпочати процес введення в експлуатацію розташованого на земельній ділянці житлового будинку, який був побудований позивачкою та відповідачем у період шлюбу за спільні кошти подружжя, та відчужити його на користь третіх осіб. Вказані дії унеможливлять виконання рішення у цій справі та призведуть до необхідності нових звернень ОСОБА_1 до суду з позовами для захисту своїх прав на нерухоме майно.

Представник вказує, що такий вид забезпечення позову, як накладення заборони відчуження земельної ділянки та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації прав власності на житловий будинок, обмежить на час розгляду справи судом можливість відповідачки розпоряджатись земельною ділянкою та збудованим на ньому житловим будинком, збереже майно у власності уже встановлених осіб, забезпечить фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також повідомляє суд, що позивачка має із відповідачкою ОСОБА_3 конфлікт, оскільки відповідачка почала їй погрожувати тим, що після отримання правовстановлюючого документу на житловий будинок позивачка з дитиною залишаться безхатьками, оскільки вона як власниця викине їх на вулицю, а вказаний житловий будинок є єдиним нерухомим майном позивачки, іншого житла вони із дитиною не мають. Таким чином, позивачка просить суд захистити їх з дитиною права на проживання та користування єдиним житлом та на час розгляду справи судом вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії.

Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідачка має об`єктивну можливість розпорядитися належним їй майном на власний розсуд, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

Вирішуючи заяву сторони позивача про забезпечення позову, суд вважає, що заборона вчиняти певні дії як вид забезпечення позову у даному випадку є обґрунтованим та такими, що дозволить виконати рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити ОСОБА_1 , мають тимчасовий характер на період розгляду справи і не порушують законних інтересів інших осіб, та не є вирішенням спору по суті, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, необхідно буде докласти значних зусиль. За таких обставин вимога про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Очкур Кристини Іванівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошка Людмила Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування та поділ спільного майна подружжя- задовольнити.

Накласти заборону відчуження на нерухоме майно: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації прав власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,22 га з кадастровим номером :01:010:0095 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , вчиняти будь-які дії щодо фактичного виселення ОСОБА_1 із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , та усім органам реєстрації, що здійснюють реєстрацію місця проживання/перебування та зняття із зареєстрованого місця проживання/перебування здійснювти дії щодо зняття ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для виконання направити до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після виконання ухвали направити її копію відповідачу.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову виконувати негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов