ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2209/25 Провадження 2/636/1931/25
06.11.2025 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Марченко К.В.,
представника позивача Шахової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
18.03.2025 поштовим зв`язком представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з останніх солідарно заборгованість за договором про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) №449/0096 від 08.05.2019 у розмірі 213383.60 грн. станом на 13.12.2024 та судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що 08.05.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» (постановою Кабінету міністрів України від 5 червня 2019 р. № 568 тип товариства з публічного акціонерного товариства змінено на акціонерне товариство) в особі філії - Харківського обласного управління та ОСОБА_2 укладений договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 449/0096. 17.01.2020 між Сторонами був укладений Додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 449/0096, 25.01.2021 укладений Додатковий договір № 2, 28.01.2022 - Додатковий договір № 3, відповідно до яких були внесені зміни до пп. 2.4.1. та пп. 3.3.3. Договору про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) № 449/0096.
Кредит надається одноразово у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кошті на рахунок продавця (п.п.3.2.1 п.3.2 розділу 3 Договору). Для здійснення розрахунково-касового обслуговування Позичальника, в т.ч. з обслуговування кредиту, Позичальнику відкрито поточний рахунок.
08.05.2019 в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №449/0096/3, згідно якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у т.ч. того, що виникне в майбутньому відповідно до умов кредитного договору, у тому ж обсязі, що і боржник.
На підставі викладеного представник позивача просила позов задовольнити та стягнути на користь позивача зазначену суму із відповідачі солідарно.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі у судові засідання, призначені на 29.05.2025, 14.08.2025 та 06.11.2025 не з`явилися, відзив на позов не надали, про відкриття провадження в справі та про проведення судових засідань повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутності до суду не надходило.
Зі згоди представника позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст.223, ст. ст.280,281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08.05.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладено договір про споживчий кредит (для придбання транспортного засобу) №449/0096 (копія а.с.21-27), згідно якого банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі; сума 324630.00 грн. на строк 84 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07.05.2026, якщо інший строк не буде встановлено згідно з умовами договору; кредит надається для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу; сторони врахували то факт, що станом на дату укладення цього договору, позичальник перебуває у трудових відносинах з Банком, тому домовилися, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату у наступних розмірах: 11.00 % річних в період з дати отримання кредиту по дату, яка визначається в залежності від того, що настане раніше 07.02.2020 включно або 07 число місяця, що йде другим після місяця, в якому відбулося припинення трудових відносин Позичальника з Банком; 19 % річних починаючи з наступного календарного дня після припинення процентної ставки, встановленої у п.п.2.4.1.1 Договору, до терміну остаточного повернення кредиту; проценти нараховуються з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, нараховуються на фактичний залишок заборгованості ; за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити комісійну винагороду у розмірі 6492.60 грн. Передбачено договором і порядок виконання договору, порядок надання кредиту (одноразово в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням кошті на рахунок продавця ТОВ «Богдан-Авто Харків»), порядок та умови відмови Банку від надання кредиту позичальнику, порядок та умови відмови позичальника від отримання кредиту, порядок повернення (погашення) кредиту, сплати процентів та інших платежів, черговість виконання (погашення) зобов`язання позичальником, договірне списання коштів з поточного рахунку позичальника, договірне списання коштів з інших рахунку позичальника, права та обов`язки сторін, забезпечення виконання зобов`язання за договором, засвідчення і гарантії, конфіденційна інформація та згода на обробку персональних даних, відступлення права вимоги за договором, відповідальність сторін, юрисдикція та порядок вирішення спорів, дія договору та позовна давність, повідомлення, заключні положення, реквізити та підписи сторін (наявні ознаки власноручного підпису сторін, а також згода ОСОБА_3 на укладення вказаного кредитного договору з власноручним підписом).
- копію таблиці обчислення вартості кредиту (а.с.27/2-28), згідно якого станом на 07.05.2026 позичальник за умови належного виконання зобов`язань повинна сплатити 565598.11 грн., з яких 324630.00 грн. тіло кредиту, 240968.11 грн. проценти за користування кредитом, 6492.60 грн. комісія за надання кредиту;
- перелік рахунків позичальника (а.с.28/2), з якого вбачається наявність двох відкритих рахунків;
- додатковий договір №1 від 17.01.2020 до Договору №449/0096 (а.с.29), згідно якого внесено зміни до кредитного договору: позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату у наступних розмірах: 11.00 % річних в період з дати отримання кредиту по дату, яка визначається в залежності від того, що настане раніше 09.02.2021 включно або 09 число місяця, що йде другим після місяця, в якому відбулося припинення трудових відносин Позичальника з Банком (за виключенням припинення трудових відносин у зв`язку з виходом на пенсію); 19 % річних починаючи з наступного календарного дня після припинення процентної ставки, встановленої у п.п.2.4.1.1 Договору, до терміну остаточного повернення кредиту; та розміру ануїтетних платежів. Наявні ознаки власноручного підпису сторін, а також згода ОСОБА_1 на укладення вказаного кредитного договору з власноручним підписом;
- копію таблиці обчислення вартості кредиту до додаткової угоди №1 (а.с.30/2-31);
- копію додаткового договору №2 від 25.01.2021 до договору №449/0096 (а.с.31/2-32), згідно якого внесено зміни до кредитного договору: позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату у наступних розмірах: 9.99 % річних в період з 10.02.2021 по дату, яка визначається в залежності від того, що настане раніше 09.02.2022 включно або 09 число місяця, що йде другим після місяця, в якому відбулося припинення трудових відносин Позичальника з Банком (за виключенням припинення трудових відносин у зв`язку з виходом на пенсію); 19 % річних починаючи з наступного календарного дня після припинення процентної ставки, встановленої у п.п.2.4.1.1 Договору, до терміну остаточного повернення кредиту; та розміру ануїтетних платежів. Наявні ознаки власноручного підпису сторін, а також згода ОСОБА_1 на укладення вказаного кредитного договору з власноручним підписом;
- копію таблиці обчислення вартості кредиту до додаткової угоди №2 (а.с.33);
- копію додаткового договору №3 від 28.01.2022 до договору №449/0096 (а.с.34-35), згідно якого внесено зміни до кредитного договору: позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату у наступних розмірах: 9.99 % річних в період з 10.02.2022 по дату, яка визначається в залежності від того, що настане раніше 09.02.2023 включно або 09 число місяця, що йде другим після місяця, в якому відбулося припинення трудових відносин Позичальника з Банком (за виключенням припинення трудових відносин у зв`язку з виходом на пенсію); 19 % річних починаючи з наступного календарного дня після припинення процентної ставки, встановленої у п.п.2.4.1.1 Договору, до терміну остаточного повернення кредиту; та розміру ануїтетних платежів. Наявні ознаки власноручного підпису сторін, а також згода ОСОБА_1 на укладення вказаного кредитного договору з власноручним підписом;
- копію таблиці обчислення вартості кредиту до додаткової угоди №3 (а.с.35/2);
- копію розпорядження на зміну процентної ставки для позичальників працівників у зв`язку з їх звільненням від 13.07.2022 (а.с.36), згідно якого ОСОБА_2 змінено процентну ставку з 10.08.2022 на 19.00 % річних у зв`язку зі звільненням останньої з АТ «Ощадбанк»;
- копію нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідченої приватним нотаріусом Гапон І.М., зареєстрвоана за №1191, від 08.05.2019 (а.с.38), щодо його згоди на заставу його дружиною ОСОБА_2 , придбаного в період шлюбу за спільні кошти автомобіля марки Hyundai Accent загальний седан-В, р.н. НОМЕР_3 , 2019 р.в., сірого кольору, ПАТ «Державний ощадний банк України»;
- копію договору поруки №449/0096/3 від 08.05.2025, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» (кредитор) та ОСОБА_2 (боржник), ОСОБА_1 (поручитель) (а.с.39-43), згідно якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання за договором №449/0096 від 08.05.2019, у т.ч. того, що виникне в майбутньому відповідно до умов кредитного договору, у тому ж обсязі, що і боржник. У договорі наявні предмет договору, порядок виконання, права та обов`язки, засвідчення і гарантії, відступлення права вимоги, відповідальність сторін, дія договору та припинення поруки, повідомлення, заключні положення. На договорі наявні ознаки власноручних підписів всіх сторін;
- перелік рахунків поручителя (а.с.44), з якого вбачається наявність у ОСОБА_1 одного відкритого рахунку у АТ «Ощадбанк»;
- копію згоди на обробку персональних даних до договору поруки №449/0096/3 (а.с.45);
- паспорта та РНОКПП ОСОБА_2 (а.с.13-15);
- паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 (а.с.16-19);
- копію свідоцтва про шлюб від 26.11.2011, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ») (а.с.20);
- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Hyundai Accent загальний седан-В, р.н. НОМЕР_3 , 2019 р.в., сірого кольору (а.с.46), з якого власником вбачається ОСОБА_2 ;
- виписку по рахунку (а.с.53-108), з якого вбачається списання коштів на рахунок погашення заборгованості.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З положень частини 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування»(далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.
Згідно з ч.ч.1-4 ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З положень частини 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування»(далі також -Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.
За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIIIта підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21),
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 216ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Сторони строк договору визначили, погодили строк договору, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.
У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 (н/п 4-10 цс 18).
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.ч.1-4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 284, 289, 352, 354, пп.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,
Позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Золотоверха