Справа № 301/2162/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" листопада 2025 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: Іршавська міська рада Хустського району, про визнання права власності на спадкове майно,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в цілому.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачки ОСОБА_3 , яка залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповідала дочці відповідачці ОСОБА_2 . Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 , не має.
До складу спадщини входить:
- житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,071 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,15 га), які розташовані на території с.Осій, контури 2264 та 1927, та належали на праві власності ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серї ІV-ЗК №039737 від 30.06.2003 року.
Спадкоємець за заповітом відповідачка ОСОБА_2 , яка є і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, відмовилася від прийняття спадщини за матір`ю на користь позивачки. Позивачка спадщину прийняла, але не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадкового майна, оскільки житловий будинок не зареєстрований та на нього відсутні правовстановлюючі документи, а правовстановлюючі документи на земельні ділянки втрачено.
Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.
Ухвалою Іршавського райсуду від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Іршавську міську раду, справу призначено на підготовче засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано з Іршавської державної нотаріальної контори інформацію про заведення спадкової справи за померлою ОСОБА_3 .
На виконання ухвали, 21.08.2025 року до суду надійшла інформація про заведення спадкової справи.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути справу по суті без їх участі (а.с. 37,75,81).
Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 58,65,66).
Представник Іршавської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі, за наявними матеріалами справи, заперечень на позов не подав (а.с.79).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстрований (а.с.80).
Згідно виписки з погосподарської книги Осійської сільської ради №02.04-01/154 від 10.04.2025 року, забудовником та власником будинку за адресою АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13). Житловий будинок збудований у 1973 році на земельній ділянці, що надана для обслуговування житлового будинку площею 0,07 га. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.38-43). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 25.08.2025 року, вартість будинку за адресою АДРЕСА_1 ), становить 119369 грн. (а.с.44).
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серї ІV-ЗК №039737 від 30.06.2003 року, мешканці АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 на праві власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території с.Осій, контури 2264 та 1927, ділянка № НОМЕР_1 площею 0,071 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,15 га (а.с.16-17). Вказаний державний акт виданий на підставі рішення 7 сесії 9 скликання Осійської сільради від 06.04.2000 року. Вказана обставина підтверджується також листом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 24.10.2025 року (а.с.78).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.12.2013 року (а.с.6).
Згідно заповіту, посвідченего секретарем Осійської сільради 19.03.2008 року, ОСОБА_3 все своє майно заповіла дочці ОСОБА_2 (а.с.15). Заповіт зареєстрований в державному реєстрі, не скасований і не змінений, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.08.2025 року (а.с.36).
До складу спадщини входять:
- житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 ;
- земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території с.Осій, контури 2264 та 1927, ділянка № НОМЕР_1 площею 0,071 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,15 га, та належали на праві власності ОСОБА_3 , мешканці АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серї ІV-ЗК №039737 від 30.06.2003 року, які належали спадкодавцеві.
Спадкоємець за заповітом відповідачка ОСОБА_2 , яка є і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, відмовилася від прийняття спадщини за матір`ю на користь позивачки, яка є онучкою спадкодавця (а.с.7,8,11,58).
Спадкоємець ОСОБА_1 на день відкриття спадщини фактично проживала разом із спадкоємцем та протягом шести місяців не відмовилася від спадщини, тому згідно ст. 1268 ч.3 ЦК України є такою, що прийняла спадщину (а.с.14).
Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за покійною бабкою не отримувала. Однак, згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. з ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Дана позиція суду відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2021 року по справі №609/1231/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на успадкований будинок та земельні ділянки, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а правовстановлюючі документи на земельні ділянки втрачено.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.
За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідачка позовні вимоги визнала.Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.
Громада с. Осій, на території якого розташоване нерухоме майно,відноситься до об`єднаної територіальної громади Іршавської міської ради Хустського району (колишнього Іршавського району), яка заперечень на позов не подала.
Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.
Оскільки згідно погосподарської книги села та копії державного акту на землю власником майна була бабка позивачки, спадкоємцем якої є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 328, 392, 1218, 1233, 1268 ч.3 ЦК України, ст. 12, 13, 200 ч.4, 263-264 ЦПК України,
р і ш и в :
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.
Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ділянка № НОМЕР_1 площею 0,071 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 0,15 га), які розташовані на території с.Осій, контури 2264, 1927 та згідно Державного акту на право приватної власності на землю серї ІV-ЗК №039737 від 30.06.2003 року належали ОСОБА_3 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 06 листопада 2025 року.
Головуюча: М. О. Пітерських