Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9406/24
Номер провадження 2-п/711/64/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.,

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Черкаси заяву представника відповідача адвоката Москвічова А.С. про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.01.2025 ухвалено стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, будинок 36-Д, приміщення 65-з, ) заборгованість за кредитним договором № 210421-001 від 21.04.2021 у розмірі 15 790,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 7000, 00 грн., а всього 25212,40 грн.

До суду 29.09.2025 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Москвічовим А.С. подано заяву про перегляд заочного рішення суду. У поданій заяві указує, що позивач не отримував копію ухвали про відкриття провадження у справі та виклики до суду, що позбавило його реалізувати право на захист, подати відзив та надати відповідні докази. Про існування заочного рішення відповідач дізнався у липні 2025 року після блокування банківських рахунків.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Така неявка не перешкоджає вирішення заяви в силу ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення за таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.55Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із положеннями ст.285ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.288ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції ст.288ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, справа знаходилася у провадженні суду з 02.12.2024, ухвалою від 09.12.2024 призначена до судового розгляду на 24.12.2024.

Відповідно до інформації Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 05.12.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з адресою АДРЕСА_1 з 17.11.1993 і дотепер.

Законом України "Про поштовий зв`язок" визначено правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини органів державної влади та органів місцевого самоврядування, операторів поштового зв`язку і користувачів їх послуг.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про поштовий зв`язок" Національний оператор, яким є АТ "Укрпошта" (розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р "Про національного оператора поштового зв`язку"), забезпечує надання на всій території України універсальних послуг поштового зв`язку за переліком.

Порядок надання послуг поштового зв`язку та порядок оформлень поштових відправлень, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено "Правилами надання послуг поштового зв`язку", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 .

Відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила), Національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України.

Судом 09.12.2024 направлявся рекомендований лист відповідачеві з повідомленням на адресу зазначену у позові позивачем та зазначеним у відповіді Департаменту АДРЕСА_1 , з копією ухвали про відкриття провадження, повідомленням про дату судового засідання та копією позовної заяви з додатками. Відповідач у судове засідання не з`явився, рекомендоване повідомлення з вмістом конверту повернулось до суду з позначенням «адресат відсутній за указаною адресою».

Наступне судове засіданні було призначене на 06.01.2025, про що повідомлялось відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Відповідач у судове засідання не з`явився, рекомендоване повідомлення з вмістом конверту повернулось до суду з позначенням «адресат відсутній за указаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-2683ai18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-6).

Відповідно до п .4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, враховуючи викладенні положення, відповідач вважався повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Верховний Суд вважає особу належно повідомленою про рух справи у ситуації, коли вона отримала хоча б один лист від суду, а решта повернулися за закінченням терміну зберігання чи з інших причин (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 398/4299/17).

Суд вважає, що у даному випадку відповідачу було належним чином повідомлено про наявність цивільної справи, він не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух справи, зміст судових рішень, дати судових засідань, зокрема, через сайт судової влади України, однак наданими йому процесуальними правами не скористався.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на положення ст. 288 ЦПК України вбачається, що наявність зазначених у ній обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Отже, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні та перегляді заочного рішення є визначальним з точки зору виконання інститутом заочного провадження своєї мети сприяти ефективному та оперативному здійсненню правосуддя.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 (справа № 369/2744/15-ц).

У заяві про скасування заочного рішення представником відповідача, як на підставу скасування заочного рішення, зазначено виключно про не повідомлення про розгляд справи та винесення рішення.

Таким чином, будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено.

Незгода з рішенням суду не є підставою для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення, оскільки відповідачем не доведено обставини, що свідчать про неявку в судове засідання з поважних причин, жодних доказів на спростування викладених позивачем обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суду не надано. Тому заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі слід залишити без задоволення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

За таких обставин, у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду - слід відмовити.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 284, 287, 288, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Москвічова А.С. про перегляд заочного рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька