КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року місто Київ.

Справа № 754/7536/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14842/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою Мерцалова Михайла Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року (у складі судді Гринчак О.І., повне рішення складено 25.06.2025 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років

ВСТАНОВИВ

14 травня 2025 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича, звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Позовна заява обґрунтована тим, що у шлюбі позивач народила дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина разом із матір`ю проживають і зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги матері не надає, хоча таку змогу має.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року задоволено позов частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача 24 липня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуване рішення в частині розміру стягнутих аліментів з 1/8 до 1/4 частки всіх видів заробітку.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, через що було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що отримання відповідачем кредитних коштів саме в інтересах сім`ї не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами.

Вважає, що відповідач може винаймати квартиру і з меншою площею та, відповідно, за меншу орендну плату і менші комунальні витрати, враховуючи, що у нього є непрацююча дружина та малолітня дитина, а також заборгованість перед банком.

Вказує, що відповідно до довідки з місця роботи відповідача, вбачається високий дохід, а розміри аліментів на дружину 1/8 частини доходу та 1/4 частини на дитину є меншими ніж залишається у відповідача на одного, що суперечить принципу розумності та справедливості.

Звертає увагу, що позивач залишилась з малолітньою дитиною на руках без можливості працювати та отримувати дохід, адже весь час змушена бути з дитиною, а відповідач не компенсує дружині втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати їй визначену законодавством допомогу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

5 вересня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник ОСОБА_1 - Мерцалов М.Ю. подав до суду заяву, якою просить судовий розгляд проводити за відсутності скаржника та його представника, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 07 вересня 2024 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2024.

Сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.10.2024.

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2025 у справі № 754/7306/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до листа Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.06.2025 дохід відповідача за період з 01.01.2024 по 30.04.2025 від ТОВ «Нова Пошта» становить 5546,89 грн, а від ТОВ «Нова Пошта Глобал» становить 826958,18 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Нова Пошта Глобал» № РІ00000039 від 29.05.2025 загальна сума нарахованого доходу за період з 01.11.2024 по 30.04.2025 становить 365275,07 грн, утримання - 81709,78 грн.

З 01 травня 2025 року відповідач орендує квартири, орендна плата за місяць становить 12000,00 грн, що підтверджується договором оренди № 1 від 29.04.2025.

Згідно з довідкою від 25.05.2025 заборгованість відповідача перед АТ «Універсалбанк» становить 46247,84 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції врахував, що заявлений до стягнення позивачкою розмір аліментів на її утримання та присуджений судовим наказом до стягнення розмір аліментів на утримання дитини разом становитиме 1/2 частки доходу відповідача, та дійшов до висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частки доходу відповідача є завищеною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і ч. 9 ст. 7 СК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

У разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 80 СК України).

Відповідно до положень ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 712/4702/19 ).

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Встановивши, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина мешкає разом із матір`ю, яка до досягнення дитиною трьох років має право на утримання від свого чоловіка, який в свою чергу має можливість таку допомогу надавати, суд дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дружини є обґрунтованими.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини в 1/8 частині з усіх видів доходу відповідача, суд першої інстанції врахував принципи справедливості та розумності, а також врахував потреби дружини і можливості відповідача надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції частка з офіційного доходу відповідача забезпечить життєві потреби позивача, з якою проживає малолітня донька сторін, до досягнення останньою трирічного віку.

Так, проаналізувавши довідку про доходи відповідача з його місця роботи з 1.11.2024 року по 30.04.2025 року (6 місяців), апеляційний суд враховує, що середньою заробітною платою ОСОБА_2 в місяць є 47 260,88 грн, з урахуванням утриманих податків. Відтак, в середньому, після стягнення аліментів на утримання дитини та дружини у 1/4 та 1/8 розмірах доходу відповідно, на життя у відповідача залишається 29 538 грн. З огляду на зазначене, враховуючи орендну плату за квартиру, у якій проживає відповідач, наявність кредитної заборгованості, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів, присуджений судом першої інстанції, відповідає вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача і захистить права позивача на утримання.

Сам по собі факт відсутності на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, не дає підстав для висновку, що батько дитини зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі, заявленому матір`ю дитини. Розмір щомісячних виплат, зважаючи на розмір заробітної плати відповідача, є достатньою матеріальною допомогою для позивача.

Посилання позивача на можливість відповідача знайти меншу квартиру, орендна плата якої є меншою, та на те, що наявність кредитної заборгованості не може відображатись на матеріальному забезпечені дружини, апеляційний суд відхиляє, та акцентує увагу, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, а тому необхідно враховувати усі обставини та матеріальне становище обох із сторін, таке як проживання у власній або орендованій квартирі, наявність інших зобов`язань (кредитні, аліменти на дитину, тощо).

Суд зазначає, що доходу на дитину становить суму 11 815 грн. , 1/8 доходу на дружину становить 5 907 грн. 50 коп.

З огляду на те, що вказані суми перевищують, визначний законом необхідний мінімум для забезпечення потреб дитини та повнолітньої особи, а позивач не довела належними та допустимими доказами, що для забезпечення її життя необхідна більша сума, відсутні підстави для скасування рішення суду та збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання позивача.

Позиція позивача про те, що вона має право разом з дитиною отримувати не менше половини від його зарплати не підкріплена нормами права, а необхідність в таких коштах мала доводитись доказами позивача які суду подані не були, навіть розрахунку необхідних витрат позивачем та її представником зроблено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Мерцалов Михайло Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 31 жовтня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова