УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 336/7064/25

провадження № 61-13722ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради, Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради, Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надати уточнену редакцію позовної заяви з урахуванням вимог статті 175 ЦПК України, її копії і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також документи, що підтверджують сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надати документи, що підтверджують сплату судового зборуабо документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року у справі № 336/7064/25 визнано неподаною та повернуто заявнику.

31 жовтня 2025 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Щодо оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, щоОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року, однак ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки ухвала суду першої інстанції не переглядалась по суті в апеляційному порядку, а відповідно не може бути предметом касаційного перегляду.

Згідно вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Щодо оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що, не погоджуючись із ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Запорізький апеляційний судв ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 12 вересня 2025 року вказав, що заявнику необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Крім того, апеляційний суд зазначав, що строк для усунення недоліків апеляційної скарги - 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Судом апеляційної інстанції направлено копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 12 вересня 2025 року на поштову адресу, вказану заявником у апеляційній скарзі.

До Запорізькогоапеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому вказано, що 18 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду від 12 вересня 2025року.

Відповідно до положень частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги слід вважати 29 вересня 2025 року, враховуючи, що 28 вересня 2025 року припадало на вихідний день.

Встановивши, що станом на 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 не відреагував на ухвалу від 12 вересня 2025 року та не усунув недоліки скарги, суд апеляційної інстанції правомірно повернув апеляційну скаргу.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд наголошує, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою - це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку, встановленого положеннями процесуального закону.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Верховний Суд взяв до уваги посилання заявника у касаційній скарзі щодо скрутного майнового стану.

Однак дані обставини не можуть братися Верховним Судом до уваги, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги, оскільки апелянт не був позбавлений можливості подати апеляційному суду клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подану апеляційну скаргу із наданням відповідних доказів. Однак апелянт фактично залишив ухвалу апеляційного суду без процесуального реагування.

Серед іншого, Верховний Суд зауважує, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, за загальним правилом повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про наявність підстав для повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частиною четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2025 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 8» Запорізької міської ради, Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник