ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1367/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/5311/17 Категорія: 305010400 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідачі ОСОБА_3 , Об`єднанння співвласників багатоквартирного будинку «Успішний 184» в особі голови Федоренка Юрія Миколайовича;

особи, які подали апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Успішний 184» в особі голови Федоренка Юрія Миколайовича про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження квартири залиттям водою,

в с т а н о в и в:

13 грудня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСББ «Успішний 184» в особі голови Федоренка Ю.М. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок пошкодження квартири залиттям водою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира розташована в третьому під`їзді на першому поверсі багатоквартирного п`ятиповерхового будинку.

В зазначеному будинку 27 червня 2016 року було створено ОСББ «Успішний 184», головою правління якого обрано Федоренка Ю.М., що діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням установчих зборів ОСББ «Успішний 184». Останній, крім іншого, є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована в третьому під`їзді п`ятиповерхового будинку на другому поверсі, безпосередньо над їх квартирою АДРЕСА_3 .

Вказують, що в ніч з 06 жовтня 2017 року на 07 жовтня 2017 року їх квартиру під АДРЕСА_3 в черговий раз було залито водою. Пошкодження квартири відбулося внаслідок залиття води через міжповерхове перекриття із квартири АДРЕСА_4 на другому поверсі, яка безпосередньо знаходиться над квартирою АДРЕСА_3 . Внаслідок залиття водою квартири, позивачам була завдана значна матеріальна шкода, оскільки водою було залито безпосередньо кімнату спальню, позначену на плані під цифрою «7».

Вказана кімната внаслідок залиття водою прийшла фактично в повну непридатність для прямого використання і проживати в ній стало неможливо. Від залиття кімнати в квартирі в цілому значно підвищився рівень вологості, стало важко дихати, що потягнуло за собою розлад здоров`я мешканців квартири та як наслідок, звернення до медичних установ для отримання необхідної допомоги.

Ремонт у квартирі позивачами був зроблений в кінці 2016 року на початку 2017 року. Квартира була у доброму, майже ідеальному стані. Вартість ремонту на той час становила близько 10 000 доларів США.

Вказують, що у залитій кімнаті знаходилися меблі та інші речі, які всі зазнали значних пошкоджень. Загальна вартість пошкодженого майна становить близько 7000,00 грн.

Крім того, із квартири АДРЕСА_4 , що розташована повністю над їх квартирою, в другій половині 2017 року два рази було залиття водою в їх кухні («5» на плані), внаслідок чого в приміщенні майже повністю відпали шпалери, на стелі та стінах частково відпала шпаклівка, утворилися великі брудні плями радіусом до одного метра на стелі, стіни покрилися пліснявою та місцями стали чорними.

Неодноразово, після кожного залиття квартири, в присутності всіх членів правління ОСББ «Успішний 184» позивач ОСОБА_1 звертався безпосередньо до відповідача ОСОБА_3 як до власника квартири, розташованої безпосередньо над їх квартирою, так і як до голови правління ОСББ «Успішний 184», щоб він відповідним чином організував перевірку причин залиття водою їх квартири. ОСОБА_3 , ні як фізична особа, ні як службова, взагалі не реагував на його звернення, відмовився з ним навіть розмовляти, його письмові заяви не приймав, відмовлявся отримувати поштову кореспонденцію з кур`єрською доставкою з його зверненнями щодо неналежного реагування на залиття їх квартири.

Не врахувавши звернень, в ніч з 26 жовтня 2017 року на 27 жовтня 2017 року приблизно о 2 год. ночі ОСОБА_3 в 4-й раз на протязі цього року, залив квартиру позивачів водою зі своєї квартири, внаслідок чого вони вимушені були викликати аварійну службу міста та до ранку вичерпували воду з кімнати та коридору.

ОСОБА_3 на вимоги припинити заливати водою їх квартиру не реагував, всіляко уникає зустрічі і навмисно не отримує від них ніякої кореспонденції, намагаючись уникнути відповідальності за спричинення їм шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово наполягав перед відповідачем в особі голови правління ОСББ «Успішний 184» Федоренком Ю.М. з проханнями щодо необхідності укладення договору між ними, як співвласниками квартири АДРЕСА_3 та ОСББ про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки такий договір передбачає права та обов`язки сторін, захищає їх в законодавчому полі та виконання умов якого зобов`язує сторони діяти відповідно, в тому числі і відшкодовувати завдану майнову та немайнову шкоду.

Однак, такий договір укладено не було та відповідач ОСОБА_3 , ні як фізична особа, ні як особа, яка займає керівну посаду належним чином не відреагував та укласти такий договір відмовляється. При цьому, за весь період існування ОСББ ні з однією із квартир їх багатоквартирного будинку такий договір так і не укладено, хоча за комунальні послуги за обслуговування будинку сплачуються.

Вважає, що винуватість ОСОБА_3 в затопленні їх квартири підтверджується, тим, що його квартира розташована на другому поверсі і безпосередньо знаходиться над їх квартирою. Кожна із квартир, розташованих над їх квартирою на кожному поверсі відключена від централізованого теплопостачання і має індивідуальне водяне опалення.

Крім того, ОСОБА_3 жодного разу після затоплення водою їх квартири ні з якими претензіями до власників інших квартир, розташованих над його квартирою, не звертався. Тобто вода із будь якої іншої квартири, заливши квартиру відповідача, не могла залити їх квартиру.

Відповідач ОСББ «Успішний 184» зобов`язаний проводити повірку інженерного обладнання, розташованого в приміщеннях будинку і мав би виявити протікання, чого не було зроблено, а тому і порушено вимоги ст. 177 ЖК України.

Вина відповідача ОСОБА_3 і відповідача ОСББ «Успішний 184» підтверджується зібраними ними і доданими до матеріалів справи доказами, в тому числі і актами фіксації завданих пошкоджень їх квартирі внаслідок залиття, довідкою РЕУ про виїзд за викликом аварійної служби, висновком будівельно-технічного дослідження та іншими доказами.

У відповідності до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями у разі залиття квартири складається відповідний акт, що вони і намагалися зробити, але відповідач уникав складання такого акту, ігноруючи навіть їх письмові звернення. Також цими ж Правилами передбачено, що при появі несправностей у квартирі має бути вжито заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Вважають, що залиття належної їм квартири відбулося внаслідок навмисного і недбалого збереження своєї ж квартири у цьому будинку відповідачем ОСОБА_3 та недбалого збереження майна, обслуговування комунікацій, в тому числі і інженерного обладнання будинку ОСББ «Успішний 184».

Пошкодження їх квартири відбулося внаслідок неодноразового залиття водою, протікання через перекриття з квартири АДРЕСА_5 . Вказане протікання води відповідачами вчасно не було виявлено, або було виявлено, але навмисно не зафіксовано та вчасно не ліквідовано, незважаючи на неодноразові звернення усунути недоліки щодо постійного залиття їх квартири, зафіксувати належним чином сам факт залиття та в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, оскільки відповідач і як власник квартири, і як голова правління уникає відповідальності.

Щодо відповідальності ОСББ «Успішний 184» вказує, що комісія, головою якої був ОСОБА_3 , навмисно, на думку позивачів, не встановила причину залиття, оскільки винна особа власник квартири із якої заливало їх квартиру, був і є діючим головою правління ОСББ.

Житловий будинок АДРЕСА_6 перебуває на балансі ОСББ і діє у відповідності до Статуту, всі мешканці будинку здійснюють оплату за комунальні послуги на рахунок ОСББ, який саме і несе повну відповідальність за вчасне обстеження, виявлення та ліквідацію недоліків в експлуатації, в тому числі і інженерного обладнання будинку, тобто вважають, що саме відповідачі є винними у затопленні ними квартири, а тому і мають нести матеріальну відповідальність перед ними.

Також, внаслідок залиття квартири позивачам було завдано і моральну шкоду, оскільки вони протягом тривалого часу були позбавлені можливості користуватися своєю квартирою за призначенням, в тому числі кухнею та спальнею. Це примушувало позивачів нервуватись, заважало нормально працювати та відпочивати, у них склалися напружені стосунки із членами сім`ї, погіршилися стосунки з родичами та друзями. Кожен із позивачів тимчасово втратив сон і відпочинок, та кожен з них позбавлений можливостей реалізації своїх звичок і бажань, що потребувало додаткових зусиль для організації життя та побуту.

Зазначають, що внаслідок затоплення, значно погіршився стан здоров`я позивачів і вони вимушені були звертатися за медичною допомогою. Такі страждання тривали значний проміжок часу і продовжують тривати, оскільки відповідачі ігнорують усі їх обґрунтовані претензії, не відшкодовують завданих збитків та ігнорують наявність проблеми.

У зв`язку із важким матеріальним станом та станом здоров`я, вони не мають можливості зробити повноцінний ремонт квартири, придбати нові меблі тощо, тому кожен із них відчуває свою провину перед родиною та, як наслідок, моральне пригнічення.

Враховуючи, що розмір моральної шкоди має бути розумним і справедливим, завдану моральну шкоду позивачі оцінюють для кожного із них по 5000 грн.

Просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184» матеріальну майнову шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 11622,50 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184» моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184» матеріальну майнову шкоду на користь ОСОБА_2 в розмірі 11622,50 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184» моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в розмірі 5000 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог, зазначивши, що позивачами не надано суду доказів, що саме з вини відповідачів у справі сталося залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1 , за обставин вказаних у позові. Суд зазначив, що позивачами не надано доказів за результатами їх звернення в комунальні та аварійні служби, які усувають аварії та несправності в житлових будинках, щодо виявлення причин залиття квартири з вини відповідачів, що викликає сумніви залиття квартири позивачів саме з 06 жовтня 2017 року на 07 жовтня 2017 року відповідачем ОСОБА_3 .

При розгляді справи суд першої інстанції також дійшов висновку, що експертне дослідження № 14/11-17/БУД не є належним доказом у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи та допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні фактичним обставинам справи.

Вважають, що наданий позивачами висновок експертного дослідження № 14/11-17/БУД будівельно-технічного дослідження залиття від 10.11.2017 року є належним та допустимим доказом в контексті положень ст.ст. 77, 102, 106 ЦПК України. Будь-яких обставин, які б спростовували об`єктивність такого висновку судом не встановлено.

Суд не звернув увагу на ту обставину, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом не було взято до уваги та не відображено в оскаржуваному рішенні суду, що відповідач ОСОБА_3 , квартира якого безпосередньо знаходиться над квартирою позивачів, на час неодноразового залиття їхньої квартири водою був і головою правління ОСББ «Успішний 184» та перешкоджав встановленню факту залиття квартири позивачів із своєї квартири, не приймав від них заяв, відмовлявся складати відповідні акти залиття квартири, тощо.

Судом не допитано свідків, власників квартир по тепломережах, які можуть надати покази щодо фактів та причин залиття квартири позивачів та ці покази мали б істотне значення для правильного і справедливого вирішення справи.

22 липня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує, що суд оцінивши наявні в матеріалах справи докази дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачів про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири задоволенню не підлягають, оскільки не були доведені ні факт залиття квартири позивачів з 06 жовтня 2017 року на 07 жовтня 2017 року, ні причин такого залиття та причетність саме ОСОБА_3 до вказаної події.

Зазначає, що не встановлено завдання позивачам матеріальної шкоди неправомірними діями відповідачів та причино наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідачів, а тому відсутні підстави застосування презумпції вини будь-кого з відповідачів.

Судом достовірно встановлено, що при складанні акту 12 жовтня 2017 року факт залиття квартири позивачів внаслідок протікання води саме з квартири відповідача ОСОБА_3 не встановлено, як і не виявлено причину такого залиття.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктами 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.06.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_7 (т., а.с.26).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертаючись в суд з даним позовом, позовні вимоги мотивували тим, що їхня квартира була неодноразово затоплена, посилаючись на вину ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184».

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи.

Факт наявності шкоди майну позивача повинен підтверджуватися належними та допустимими доказами, позивачем доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України та ч. 6 ст. 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

У даному випадку причина затоплення квартири має бути підтверджена актом про затоплення чи висновком судового експертного-будівельного дослідження. Якщо позивачем доведено розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, то завдана шкода підлягає стягненню з відповідача в суді.

На підтвердження позовних вимог, позивачі надали суду Акт № 1 від 12.10.2017 року про фіксацію пошкоджень житлового приміщення, який було складено у складі голови правління та членів комісії ОСББ «Успішний 184» в присутності власника квартири ОСОБА_1 (т.1, а.с.30).

Відповідно до зазначеного акту при огляді квартири АДРЕСА_3 виявлено, що стіни кімнати межують справа з сходами, зліва з іншою кімнатою квартири власника. Зі сторони сходів пошкоджених комунікаційних труб не виявлено, в сусідній кімнаті труби подачі води у використану раніше систему центрального опалення відсутні; міжповерхові труби подачі води у використовану раніше систему центрального опалення безпосередньо в кімнаті відсутні (вирізані раніше обидві труби, зі слів власника), опалення в квартирі індивідуальне; звідки текла вода візуально встановити неможливо; в лівому кутку стелі спостерігається отвір в фінішній шпаклівці, неправильної форми, розміром близько 10х5 см та відставання країв отвору від основи стелі; на стелі залишків води (розводів кольорових плям) не виявлено; на лівому косяку вікна та в лівій частині ніші під батареєю наявні жовтуваті п`ятна, можливо від потоку води; на шпалерах поклеєних на стінах розводів кольорових плям не виявлено, відставших шпалер не виявлено; внизу в лівому кутку знята частина плінтуса (20-25 см), на місці плінтуса та над плінтусом до 10 см вище наявні окремі темно-коричневі розводи; диван, який стоїть в кімнаті, не новий, на ньому видні окремі пятна, можливо від води, на дивані лежать чотири подушки без наволочок, з багатьма жовтими плямами; шафи віддвинуті від стін, книги в шафі сухі, за шафою одна полоска ламінату на стику з сусідньою виступає на відрізку 2-3 см над загальним рівнем. На дотик до ламінату, плінтусу, під плінтусом вологи не виявлено. В кімнаті власник поставив вентилятор.

Інших суттєвих пошкоджень члени комісії не виявили (т.1, а.с.30).

У Акті № 1 від 12.10.2017 року зазначено про обстеження квартири АДРЕСА_4 , розташованої над квартирою АДРЕСА_3 , комісією у тому ж складі та встановлено, що кімната в квартирі АДРЕСА_4 , яка знаходиться зверху над квартирою АДРЕСА_3 проходить труба бувшого водопостачання знизу до верху, без приєднань до інших труб; в кутку під батареєю біля труби виявлено пил та павутиння; батарея індивідуального опалення холодна; запропоновано включити опалення на 25 градусів, у зв`язку з чим через 5 хвилин батарея стала тепла; труби подачі води до батареї замуровані в підлогу; видимих ознак ремонту підлоги в кімнаті, чи ремонту батареї не виявлено.

Кімната в квартирі АДРЕСА_4 , яка знаходиться зверху над квартирою АДРЕСА_3 : труба бувшого водопостачання зрізана знизу на підлозі.

Явних причин чому текла вода по стінах не виявлено (т.1, а.с.30).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при складенні Акту № 1 від 12.10.2017 року факт залиття квартири позивачів внаслідок протікання води саме з квартири відповідача ОСОБА_3 не встановлено, як і не виявлено причину такого залиття.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що позивачами не оспорювався Акт від 12.10.2017 року у встановленому законом порядку. Доказів протилежного позивачами суду надано не було.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт.

Акт про наслідки залиття житлового приміщення повинен обов`язково містити шаблон Акту: 1) Комісію у складі: 1.1. Представника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 1.2. Представника організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання; 1.3. Представника власника будинку, будинкового комітету; 1.4. Начальника організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (для затвердження); 1.5. Зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної (обов`язково). 2) Наступні відомості: 2.1. Дата складання акта (число, місяць, рік); 2.2. Прізвища, ініціали та посади членів комісії; 2.3. Прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 2.4. Адреса квартири, поверх, форма власності; 2.5. Характер залиття та його причини; 2.6. Завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); 2.7. Висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Складання акту про наслідки залиття житлового приміщення з порушенням вищевказаних вимог (діючого законодавства) є однією з підстав для відмови в задоволенні позовної заяви оскільки акт, в розумінні закону, є єдиним документом, яким підтверджується факт залиття квартири.

Отже, Акт про залиття це обов`язковий документ, який складається комісією з метою фіксування події та з`ясування причин залиття приміщення.

Верховний Суду у постанові від 21.02.2018 року справі № 2-1974/11 зазначив наступне: «виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, що вищевказаний акт від 12 грудня 2007 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди».

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року у справі № 465/2120/14-ц дійшов наступних висновків: « виходячи з викладеного суди не звернули увагу на невідповідність акта обстеження від 06 лютого 2014 року зазначеним Правилам, оскільки він не містить відомостей щодо характеру залиття та його причини, не зазначено осіб, які допустили таке залиття, а також інші необхідні відомості, які слід зазначити при складанні такого виду документа. При цьому, він був складений більше, ніж через п`ять місяців з моменту можливого залиття приміщення».

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 640/8205/17, відповідно до якої суд вказав, що правильним є висновок суду першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, що вищевказаний акт від 07 липня 2014 року не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити. Тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Отже, доводи відповідача щодо відсутності її вини у залитті квартири позивача правомірно взято судами до уваги».

З урахуванням наданого позивачами на підтвердження позовних вимог Акту № 1 від 12.10.2017 року, його змісту, з якого не вбачається відомостей щодо причин залиття, не зазначено осіб, які допустили таке залиття та правових позицій Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність вказаного Акту № 1 від 12.10.2017 року та те, що позивачами не надано доказів, що саме з вини відповідачів ОСОБА_3 та ОСББ «Успішний 184» сталося залиття належної позивачам квартири АДРЕСА_1 за обставин, вказаних у позові.

Судом першої інстанції також було надано належну оцінку доказам у справі, а саме: фотознімкам з пошкодженням, який дійшов обґрунтованого висновку, що дані докази не є належними доказами у справі стосовно факту залиття квартири в ніч з 06.10.2017 року на 07.10.2017 року з провини відповідачів, оскільки не містять дату та час їх створення та не вказують на наявні та очевидні відомості щодо характеру залиття та його причини (т.1, а.с.33-35).

На підтвердження позовних вимог, позивачами також була надана довідка КП «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» від 16.11.2017 року № 580 згідно якої вбачається, що довідка видана ОСОБА_1 проживаючому по АДРЕСА_7 , який викликав аварійну службу міста 27 жовтня 2017 року о 02 год. ночі для усунення протікання в теплових мережах центрального опалення в 3-му під`їзді і залиття квартири АДРЕСА_3 (т.1, а.с. 39).

Оцінюючи, як доказ надану позивачами довідку КПК «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» від 16.11.2017 року за вих. № 580, суд першої інстанції вірно вказав, що з даної довідки незрозумілим є чи мало місце протікання в квартирі позивачів або інших приміщень, де саме таке протікання було виявлено, та чи була встановлена та усунута причина протікання та будь-які пошкодження в мережі центрального опалення, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підтвердження завданої матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири було надано висновок № 14/11-17/БУД від 10.11.2017 року, виготовленого ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ», яким на думку позивачів підтверджено вину відповідачів та визначено розмір завданої шкоди.

Згідно вищевказаного висновку № 14/11-17/БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, виготовленого ПП «ТЕХБУДЕКСПЕРТ» 10.11.2017 року, на вирішення експерта було поставлено лише одне питання, а саме щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджень квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття (т.1, а.с.44).

При проведенні дослідження експерт зазначив, що залиття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , що знаходиться на 1-му поверсі, відбулося внаслідок залиття через міжповерхове перекриття із квартири на другому поверсі (т.1, а.с.45).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що із вказаного висновку експерта незрозуміло на підставі чого експертом зроблено такий висновок, оскільки, експерт не посилається на жодний документ, який би підтверджував такі обставини.

Крім того, питання про причини пошкодження майна перед експертом замовником поставлено не було.

У пункті 3 висновку експертом зазначено про те, що вартість відновлювальних робіт згідно кошторисної документації, заподіяних залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_7 , становить (з ПДВ) 15618,00 грн. При цьому, експерт зазначив, що в розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження меблів та інших домашніх речей, не ввійшли в локальний кошторис та висновок будівельно-експертного дослідження, так як визначення вищевказаного розміру збитків, не входить в компетенцію експерта-будівельника.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що висновок експертного дослідження № 14/11-17/БУД будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття від 10.11.2017 року не є належним доказом факту залиття квартири АДРЕСА_1 в ніч з 06 жовтня 2017 року на 07 жовтня 2017 року. Експерт вийшов за межі поставленого питання на вирішення будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди.

Крім того, проведення дослідження експерт проводив за вказаною адресою через десять днів після обставин затоплення квартири, на які вказують позивачі, при цьому під час огляду експертом приміщення кухні під літ. «5» та кімнати під літ. «7» встановлено, що на підлозі, стінах та стелі вищевказаних приміщень пошкодження зазнало опорядження, яке має втрату кольору та темні плями та часткове знебарвлення шпаклівки (брудні плями), замокання підлоги, стін та стелі. Однак в дослідженні не зазначено час утворення таких пошкоджень та не вказана причина залиття квартири.

Клопотань щодо призначення судом експертизи для встановлення причини залиття квартири для визначення винних осіб та завданої ними шкоди під час розгляду справи заявлено не було.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Наданий позивачами локальний кошторис № 2-1-1 за наслідками проведення будівельно-технічного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди не підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками, які потребують виконання вказаних в кошторисі робіт.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, задоволенню не підлягають, оскільки позивачами не були доведені ні факт залиття квартири, ні причини такого залиття, ні причетність до цього відповідачів, а отже не встановлено неправомірних дій відповідачів та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідачів.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки позовна вимога заявлена позивачами про стягнення моральної шкоди є похідною від вищевказаної позовної вимоги (матеріальної шкоди), яка не підлягає до задоволення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для її задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивачів з висновком суду першої інстанції.

Доводи скаржників стосовно того, що відповідач ОСОБА_3 квартира якого безпосередньо знаходиться над квартирою позивачів будучи головою правління ОСББ «Успішний 184» неодноразово перешкоджав у встановленні факту залиття квартири не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки даний факт не підтверджено жодними доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також не приймаються до уваги колегією суддів доводи скаржників стосовно того, що ОСОБА_3 як голова правління не приймав від позивачів заяв, відмовлявся складати відповідні акти залиття квартири, виходячи з наступного.

До позовної заяви позивачами надана копія заяви адресована голові ОСББ « Успішний 184» Федоренко Ю.М. згідно якої ОСОБА_1 просив скласти акт за фактом залиття квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с.27).

На підставі зазначеної заяви було складено Акт № 1 фіксації пошкодження житлового приміщення від 12.10.2017 року в присутності позивача ОСОБА_1 , голови комісії ОСОБА_3 та членів комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (т.1, а.с.30).

Будь яких інших доказів про звернення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідачів, як до фізичної особи, так і до юридичної особи ОСББ «Успішний 184», позивачами до матеріалів справи не додано.

Не приймаються до уваги колегією суддів також і доводи скаржників стосовно того, що судом не допитано свідків, власників квартир по тепломережах, які могли надати покази щодо фактів та причин залиття квартири позивачів та ці покази мали б істотне значення для правильного і справедливого вирішення справи, виходячи з наступного.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви позивачі просили суд викликати та допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (т.1, а.с.15).

Відповідно до журналу судового засідання від 31.07.2018 року позивача ОСОБА_8 клопотання про допит свідків підтримав (т.1, а.с.184).

Згідно протоколу судового засідання від 06.10.2020 року представник позивача ОСОБА_8 явку свідків не забезпечив, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 09.11.2020 року (т.1, а.с.240).

Відповідно до протоколу судового засідання від 03.04.2023 року суд з`ясовував у сторін питання актуальності клопотання про виклик свідків, на що позивач ОСОБА_1 вказав, що клопотання не актуальне (т.2, а.с.30).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: "при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що не допит свідків не входить до переліку обставин, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду відповідно до положень ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді