ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 639/128/25

провадження № 22-ц/818/4075/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Орлова Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Новобаврського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року у складі судді Борисенка О.О.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без регистрації шлюбу з 2010 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що під час навчання у Харківському будівельному технікумі з 1982 року по 1986 рік вона познайомилася з ОСОБА_4 , який навчався там же, та вони товаришували. В подальшому, з 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ; спільно займалися господарством, мали спільний побут та бюджет, разом здійснювали витрати, купували майно для спільного користування, спільно сплачували за комунальні послуги, робили ремонтні роботи у житлі, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Останньою адресою, за якою вони спільно проживали, була: АДРЕСА_2 . У зв`язку з початком повномасштабного військового вторгнення росії в Україну ОСОБА_4 з 14.08.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В цей час ОСОБА_1 й ОСОБА_4 продовжували свої сімейні стосунки, з урахуванням обмежень військової служби. 17.08.2024 ОСОБА_1 , як дружині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 надіслав сповіщення сім`ї, в якому повідомив про загибель чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання військового обов`язку поблизу н.п. Водяне Покровського району Донецької області, смерть пов`язана із захистом Батьківщини. У зв`язку з цим видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 10.09.2024. Заявник, як дружина, здійснила розпорядження речами померлого. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідне їй для реалізації її права, як члена сім`ї загиблого, на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що під час розгляду справи встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просив ухвалу скасувати, та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність у заявниці спору з зацікавленими особами про право цивільне. Залучені до справи можливі спадкоємці покійного, спадщину не прийняли. ОСОБА_2 надала суду письмову заяву про визнання факту спільного проживання заявниці та померлого сина - ОСОБА_4 , , що підтверджує відсутність між нею та Заявницею будь якого спору. Інша спадкоємиця за заповітом ОСОБА_4 - ОСОБА_3 спадщину не прийняла, що свідчить про відсутність між нею та заявницею спору про право цивільне.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, з 03.05.1983 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.69).

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.15).

Відповідно до копії сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_8 від 17.08.2024 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) сповіщено, що її чоловік сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовець призваний за мобілізацією, прийнятий на військову службу 14.08.2022 до військової частини НОМЕР_1 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 п. Водяне Покровського р-ну Донецької області, смерть пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.66).

З витягу з ЄРДР №0000270 від 30.03.2023 вбачається, що 29.03.2023 до відділу поліції надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 про те, що її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , перебуваючи у населеному пункті Водяне Донецької області з 05.03.2023 не виходить на зв`язок (а.с.241).

10.09.2024 Зіньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у с. Водяне Покровського району Донецької області, актовий запис № 4 (а.с.67).

Згідно з інформацією Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 07.02.2025, після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкова справа у Другій ХМДНК не заводилася, заяви про прийняття або про відмову від спадщини не подавалися. Заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався. Перевірка проведена по електронній базі даних «Спадковий реєстр» (а.с.151).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.02.2025, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Шенгеріївка Зіньківського району Полтавської області 30.11.2018 звернувся до приватного нотаріуса Глущенко В.В. щодо посвідчення заповіту, та приватний нотаріус Глущенко В.В. 30.11.2018 посвідчив заповіт № 63415251 (у спадковому реєстрі) № 1542 (в реєстрі) (а.с.153).

З копії заповіту ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глущенка В.В. 30.11.2018 № 1542, вбачається, що ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 належні йому земельні ділянки, що розташовані на території Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Відповідно до листа приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу Полтавської області Глущенка В.В., спадкова справа після смерті ОСОБА_4 ним не заводилася (а.с.191-192).

Відповідно до інформації Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.02.2025, актового запису про шлюб, народження (на предмет визнання батьківства) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не виявлено. По Державному реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрований Виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області 19.05.2006 (а.с.156).

Згідно з інформацією Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.03.2025, проведеною перевіркою по архіву відділу та по розширеному пошуку системи Державний реєстр актів цивільного стану громадян, виявлено наявність актового запису про шлюб № 990 від 28.07.1989 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .. Шлюб припинено на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 170 від 15.04.1998 (а.с.198-203).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. В іншому випадку між цими особами виникає спір про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною 6 статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з 2010 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який загинув під час виконання військового обов`язку пов`язаний із захистом Батьківщини, заявниця посилалась на те, що встановлення такого факту дає їй право на отримання виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Разом із тим, Постановою № 168 визначено, що сім`ям загиблих осіб (загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини) виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 16 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до статті 16-1 вказаного Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої та другої статті 16-3 вказаного Закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Ураховуючи наведене, можна зробити висновок, що у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не одружений, дітей не має, а тому єдиним суб`єктом отримання одноразової грошової допомоги є його мати - ОСОБА_2 , яка подала до суду нотаріальну засвідчену заяву про визнання факту спільного проживання заявниці та померлого сина - ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність між нею та заявницею спору про право.

Відповідно, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України такого спору бути не може, оскільки ця заінтересована особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, що містяться у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 та у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 298/1350/22.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про залишення заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Орлова Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 червня 2025 року - скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 04 листопада 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук