Справа № 646/7462/24
№ провадження 2/646/351/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря Герко Є.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-ті особи: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , 3-ті особи: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської радипро позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2008 року, який за рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21.04.2016 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивача вказує, що відповідач з народження дитини не цікавився ним, а в подальшому взагалі відмовився здійснювати свої батьківські зобов`язання по відношенню до своєї дитини, зокрема по вихованню, утриманню, матеріальному забезпеченню, яке зокрема складається з обов`язкових і необхідних витрат на існування, годування, купівлю одягу, оплату комунальних послуг, фізичний і духовний розвиток дитини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.10.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1 000,00 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повнолітнього віку. Відповідач аліменти не сплачує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.03.2019 року становила 18 000,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 16.12.2021 року було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину, однак відповідач все одно аліменти не сплачує, коштів на утримання сина не надає.

Представник позивача вказує, що хлопчик є дитиною з інвалідністю, оскільки народився з вродженою вадою серця, тому позивачка вимушена постійно спостерігатися з ним у лікарів, проходити різні медичні обстеження, що свідчить і про витрати часу та про матеріальні витрати на здоров`я дитини, в яких відповідач участі не бере.

Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, він не виконує покладені на нього законом обов`язки, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та жодної іншої участі у вихованні дитини. А всі питання щодо його виховання, розвитку вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному утриманні позивачки, і весь тягар виховання та участі у житті та розвитку дитини покладений саме на позивачку.

Усі вище перелічені обставини, як кожна окремо, так і своїй сукупності свідчать про ухилення від виховання батьком дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, та свідчить про наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав в судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 липня 2024 року позову було залишено без руху.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 липня 2024 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2024 року вирішено питання про розгляд справи в режимі відео конференції.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 січня 2025 року замінено третю особу по справі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2025 року вирішено питання про розгляд справи в режимі відео конференції та зобов`язано службу у справах дітей забезпечити явку представника для допиту неповнолітнього ОСОБА_5 ..

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 09 червня 2025 року вирішено питання про розгляд справи в режимі відео конференції та зобов`язано службу у справах дітей забезпечити явку представника для допиту неповнолітнього ОСОБА_5 ..

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 06 серпня 2025 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Клімової С.В. визнано необґрунтованою.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки вимоги позову підтримали та просили суд його задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчать поштові відправлення, які направлялися на адресу останнього та заяви про відкладення розгляду справи. З заяви наданої на електронну пошту 15.01.2025 року вбачається, що відповідач з позовом не згоден, зазначає, що наразі потроху розраховується з заборгованістю по аліментам.

Відзив відповідачем не подано.

3-тя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких пояснень щодо позову не надали.

Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради Батовська Ю.В. у судовому засіданні пояснила, що ними при вивченні матеріалів даної справи були здійснені всі необхідні дії, встановлено, що дитина проживає з матір`ю, яка повністю піклується про неї. Батько будь-який зв`язок з хлопчиком не підтримує. Служба намагалася зв`язатися з відповідачем, щоб з`ясувати його ставлення до дитини, однак листи поверталися без вручення. На теперішній час вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, тим самим задовольнивши позов позивача.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що з 2013 року відповідач не спілкується з дитиною та не приймає участі у житті дитини, не цікавиться здоров`ям дитини з урахуванням його діагнозу, не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачував тому внесений у реєстр боржників, у 2023 році почав платити аліменти, однак заборгованість по аліментам існує та становить 47 000,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_5 пояснив, що в останнє бачив свого батька коли йому було 3-4 роки, його він не пам`ятає, місяць тому побачив його на фото. Вказав, що батько ніяким чином не цікавиться ним та його життям. Зазначив, що все життя про нього піклувалися мама та бабуся.

Заслухавши учасників справи, представників, свідків, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Червонозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 12.03.2009 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено, що батьками дитини є мати - ОСОБА_6 , батько ОСОБА_4 .

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 21.04.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було розірвано.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.11.2016 року підтверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис за № 1003 від 29.11.2016 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було розірвано про що складено відповідний актовий запис за № 198 від 03.11.2018 року. Прізвище сторін після розірвання шлюбу « ОСОБА_8 ».

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.10.2017 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1 000,00 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 16.12.2021 року було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частину.

З медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має вроджену ваду серця подвійне відходження магістральних судин від правого шлуночка, стан після радикальної корекції 2010 р. Мітральна недостатність І ст. Пульмональна недостатність І ст. ХССН ІІА ст.

З платіжних інструкції наданих АТ КБ « ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти на рахунки навчальних закладів, призначення платежів оплата за навчання ОСОБА_5 .

Відповіддю з КНП « Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради за № 321/0/535-24 від 20.05.2024 року підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 первинна медична допомога надається на підставі укладеної декларації з лікарем педіатром ОСОБА_9 .. Згідно первинної медичної документації ф. № 112/о « Історія розвитку дитини», ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-кардіолога дитячого. ОСОБА_11 відвідував лікарів завжди у супроводі матері. За інформацією наданою лікарем педіатром ОСОБА_9 догляд за дитиною здійснює мати. З батьком дитини ОСОБА_4 медичні працівника установи не знайомі.

Відповіддю з КНП « Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради за № 234/0/590-24 від 16.05.2024 року підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває під постійним наглядом дитячого кардіоревматолога комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської з 2009 року з приводу вродженої вади серця.

У лютому 2010 року хлопчик після обстеження в стаціонарному відділенні комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради був направлений на оперативне лікування в ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України», м Київ. В період проходження стаціонарного обстеження батько ОСОБА_4 контактував з медичним персоналом лікарні щодо питань, пов`язаних з медичним обслуговуванням дитини.

В подальшому, з 2010 року лікувальний заклад разом дитиною відвідує мати хлопчика ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_12 . Комунікацію із лікарями щодо питань, пов`язаних з медичним обслуговуванням ОСОБА_5 веде мати хлопчика.

Батько ОСОБА_4 з 2010 року медичний заклад з дитиною не відвідує, до медичних працівників, які надають медичне обслуговування ОСОБА_5 не звертався.

Характеристикою наданою КЗ « Харківська гімназія № 127 Харківської міської ради» за № 01-32/74 від 14.05.2024 року на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно навчався в комунальному закладі «Харківська гімназія № 127 Харківської міської ради» (далі - ХГ № 127) з 01.09.2015 року, з 1-го по 4-й клас. Був відрахований після закінчення початкової школи, 08.06.2019 р. перейшов на навчання до Харківського фізико-математичного ліцею № 27.

За цей час він зарекомендував себе як здібний, старанний учень. Дитина має гарні здібності у навчання, розвинений в пізнавальній сфері, має високий потенціал, був відмінником. Має статус дитини з інвалідністю.

За інформацію класного керівника ОСОБА_13 , за даний період часу батьківські збори відвідувала мати ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_14 . Комунікацію з батьківським комітетом підтримувала мати, цікавилась навчанням та стежила за виховним процесом своєї дитини, відвідувала заклад освіти, спілкувалася з вчителем. Мати та бабуся систематично забирали дитину після, уроків додому.

Батько ОСОБА_10 - ОСОБА_4 за період навчання учня у ХГ № 127, не з`являвся у школу та не вів комунікації з класним керівником, не цікавився навчанням та успіхами дитини.

Інформацією з КЗ « Харківський фізико-математичний науковий ліцей № 27 Харківської міської ради» за № 01-24/308 від 21.05.2024 підтверджується, що за інформацією, наданою класним керівником, на батьківські збори у період навчання ОСОБА_15 приходили мати ОСОБА_1 та бабуся з боку матері ОСОБА_16 .

Щодо вирішення організаційних питань стосовно навчання ОСОБА_5 з батьківським активом класу комунікували мати ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_16 . Також, ОСОБА_1 , мати учня, періодично відвідувала ліцей, спілкувалася в індивідуальному порядку із класним керівником, соціальним педагогом, учителями з приводу навчання і виховання сина. ОСОБА_1 допомагала в організації екскурсій та Новорічних свят для учнів класу.

ОСОБА_4 не приходив на батьківські збори, не цікавився навчанням та успіхами ОСОБА_5 .

Характеристикою наданою Миколаївським ліцеєм імені професора ОСОБА_17 підтверджується, що ОСОБА_5 навчається у закладі з 9 класу. За цей час зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працьовитий, уважний учень, який володіє шкільною програмою на високому рівні. Крім іншого вказано, що мати ОСОБА_1 систематично цікавиться навчальною діяльністю сина, завжди на зв`язку з керівником, відвідує батьківські збори, є активним членом батьківського комітету класу. За час навчання батько ОСОБА_4 , ліцей не відвідував, навчанням сина не цікавився, на зв`язок з класним керівником та адміністрацією ліцею не виходив ( а.с. 24-60 т. 1).

Висновком наданим Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується, що установа розглянувши документи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено наступне. У Червонозаводському районному суді м. Харкова слухається справа № 646/7462/24 за позовом ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_6 ) та ОСОБА_4 з 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося, оскільки подружжя втратило порозуміння один з одним, почалися конфлікти та сварки, які призвели до відчуження між ними. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року по справі № 646/3370/16-ц, шлюб було розірвано. Зі слів ОСОБА_1 вони з ОСОБА_18 почали проживати разом з 2007 року за адресою: АДРЕСА_1 , під час перебування у шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дитиною з інвалідністю. Владислав народився з вродженою вадою серця, що підтверджується медичним висновком № 36 від 20.03.2023 року. ОСОБА_19 зазначає, що дитина одразу після народження потребувала хірургічного втручання. Зазначає, що ОСОБА_4 не бажав працювати, не відчував відповідальності перед дитиною, мав серйозну «ігрову залежність». Після розірвання шлюбу вона з маленькою дитиною вимушена була переїхати в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2 . Матір зазначає, що всіма організаційними, фінансовими питаннями, пов`язаними із лікуванням сина та проведенням складного хірургічного втручання в м. Києві займалась вона. Відповідно до відповіді на адвокатський запит № 321/0/535-24 від 20.05.2024 року комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради інформує, що первинна медична допомога дитині ОСОБА_5 надається на підставі укладеної декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, з лікарем-педіатром ОСОБА_9 , також ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку у дитячого лікаря-кардіолога. Лікувальний заклад зазначає, що хлопчик відвідував лікарів завжди у супроводі матері, догляд за дитиною здійснює мати, рекомендації медичних працівників щодо медичних оглядів, лікування, профілактичних щеплень виконує в повному обсязі, з батьком дитини працівники комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради не знайомі. «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» Харківської міської ради повідомляє, що ОСОБА_10 перебуває під постійним наглядом дитячого кардіоревматолога з 2009 року з приводу вродженої вади серця, лікувальний заклад відвідує з матір`ю та бабусею ОСОБА_16 , всю комунікацію із лікарями щодо питань, пов`язаних з медичним обслуговуванням веде мати хлопчика. ОСОБА_5 з 1-го по 4-й клас навчався в комунальному закладі «Харківська гімназія № 127 Харківської міської ради», що підтверджується довідкою з закладу від 14.05.2024. За інформацією класного керівника ОСОБА_13 , батьківські збори відвідувала мати ОСОБА_1 та бабуся. Комунікацію з батьківським комітетом підтримувала мати, вона цікавилась навчанням та стежила за виховним процесом своєї дитини, відвідувала заклад освіти, спілкувалася з вчителем. Адміністрація закладу зазначає, що батько ОСОБА_4 за період навчання не з`являвся у школу та не вів комунікації з класним керівником, не цікавився навчанням та успіхами дитини. З 2019 року по 2021 рік ОСОБА_10 навчався у комунальному закладі «Харківський фізико-математичний науковий ліцей № 27 Харківської міської ради», який також підтверджує у листі від 21.05.2024 року, що дитиною займається матір. Зі слів ОСОБА_20 вона ніколи не чинила будь-яких перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною, розуміючи наскільки важливим для ментального здоров`я сина є контакт з батьком, проте з 2013 року будь-яка комунікація батька з сином відсутня. ОСОБА_4 абсолютно не приймає участь у будь-яких можливих варіантах щодо виховання дитини, не спілкується, не цікавиться дитиною, не сплачує аліменти, не зустрічається з дитиною, не забезпечує будь-яку діагностику, медичну, психологічну, моральну, фінансову підтримку, не приймає участь в організації оздоровлення дитини. ОСОБА_1 зазначає, що сама забезпечити належній рівень життя для дитини не могла, тому подала позов про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання сина та рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2017 року по справі № 639/5185/17 позов був задоволено. За рішенням суду з ОСОБА_4 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 06.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на те, що рішенням суду було стягнуто незначну суму аліментів, яка не покривала базові потреби дитини, що є інвалідом з дитинства, ОСОБА_21 принципово не платив аліменти. Як вбачається із постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.06.2019 року по справі № 646/3913/10, щодо ОСОБА_4 було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з систематичною несплатою аліментів. Згідно даного протоколу ОСОБА_4 не сплачував аліменти, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої, станом на 01.03.2019 року, складав 18000 грн. 16.12.2021 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1000 гривень на частку всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.08.2021 у ОСОБА_4 наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 47000 грн, яка не погашена по теперішній час, що підтверджується довідкою про заборгованість від 03.10.2024 № 139127 заборгованість складає 120422, 59 грн. Наразі ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить акт обстеження умов проживання, створених для дитини від 28.08.2024. Для ОСОБА_10 обладнано окрему кімнату з усіма зручностями, хлопчик має всі необхідні гаджети для навчання та проведення дозвілля, дитина має всі необхідні речі, які відповідають віку та сезону. Під час обстеження умов проживання ОСОБА_10 написав заяву на начальника служби у справах дітей адміністрації Центрального району від 28.08.2024, в якій наголосив, що не знає (не пам`ятає) свого біологічного батька та вважає доречним позбавити його батьківських прав, має бажання проживати разом з матір`ю. Згідно характеристики з Миколаївського ліцею імені професора М.Александрова ОСОБА_5 навчається в ліцеї з 9 класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працьовитий, уважний учень. Адміністрація закладу наголошує, що мати систематично цікавиться навчальною діяльністю сина, завжди на зв`язку з класним керівником, відвідує батьківські збори, є активним членом батьківського комітету класу. За час навчання батько ОСОБА_4 ліцей не відвідував, навчанням сина не цікавився, на зв`язок з класним керівником та адміністрацією ліцею не виходив. Спеціалістам служби так і не вдалося зв`язатися з ОСОБА_4 для з`ясування думки щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. ОСОБА_4 , направлено рекомендованого листа за адресою реєстрації ( АДРЕСА_1 ), в якому надана інформація щодо справи № 646/7462/24, зазначені номера телефону для зворотнього зв`язку зі спеціалістами служби, проте ОСОБА_4 так і не вийшов на зв`язок, лист було повернуто за закінченням строку зберігання. Згідно характеристики на ОСОБА_1 з МРУП ГУНП в Миколаївській області за місцем проживання вона характеризується з задовільного боку, з сусідами підтримує посередні відносини, в зловживанні спиртними напоями та наркотичних речовин помічена не була. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалася. Згідно соціально-психологічного висновку Центру соціальних служб встановлено, що стосунки дитини з батьком є невизначеними, оскільки вони досить тривалий час не спілкуються. По відношенню до батька відчуває образу через те, що він не приймає участь у його вихованні та не піклується про нього. З боку батька не відчуває любові, захисту, підтримки та зацікавленості у його житті. Дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.11.2024, де було рекомендовано службі у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради готувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з викладеним, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, керуючись ч.5 ст.19, п.2 ч.1 ст.164, ст.165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 155-157 т. 1).

Відповідачем ОСОБА_4 до суду на електронну пошту надано заяву в додатках до якої є скріншоти, які підтверджують перерахування коштів на рахунок МРВ ДВС Основ`янсько Слобідського районів м. Харків 11.09.2024 року сума 8 080,00 грн, 19.12.2024 року сума 8 080,00 грн ( а.с. 172-76 т. 1).

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено, що: «тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані позивачем та її представником документи на підтвердження заявлених позовних вимог, а також показання допитаних у суді свідків, є достатніми доказами, які у сукупності свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Суд критично відноситься до заперечень відповідача щодо позову, оскільки як вбачається з показів неповнолітнього ОСОБА_5 він в останнє бачив свого батька коли йому було 3-4 роки, його він не пам`ятає. Вказав, що батько ніяким чином не цікавиться ним та його життям. Про нього весь час піклувалися мама та бабуся. Надані відповідачем заперечення в частині розрахування по заборгованості по аліментам, суд не приймає до уваги, оскільки заборгованість по аліментам відповідач почав погашати лише після звернення позивачки до суду з вказаним позовом. На теперішній час відповідачем не надано доказів про надання матеріальної допомоги на утримання сина. Також не надано доказів, які могли б підтверджувати факт бажання відповідача спілкуватися з сином та приймати повноцінну участь у його житті.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною. Позивачем доведено, що поведінка відповідача стосовно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та суперечить інтересам дитини.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання та виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не утримує матеріально, тим самим порушуючи права, свободи та інтереси дитини.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 200, 206, 264, 265, 351, 352, 354, 355, ЦПК України, ст. ст. 150,155,157,164,167,169 Сімейного Кодексу України, Законом України « Про охорону дитини» суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача: Сіваченко Володимир Васильович до ОСОБА_4 , 3-ті особи: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя С.В. Клімова