Справа № 467/746/25
Провадження № 2-о/467/34/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року с-ще Арбузинка

Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.

за участі:

секретаря судового засідання Скорнякової С.В.;

представника заявниці ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , поданої в її інтересах представником, адвокатом Рубаном Сергієм Юрійовичем, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Арбузинська селищна рада Первомайського району Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в :

29.05.2025 року ОСОБА_2 через свого представника Рубана С.Ю., звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що вона постійно проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.1994 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що є дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини, зокрема й право власності на зазначений житловий будинок. Заявниця є дочкою та спадкоємицею першої черги після смерті матері. Іншим спадкоємцем є її брат ОСОБА_3 . Оскільки заявниця всі роки з 1995 року проживала разом із матір`ю по АДРЕСА_1 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона не зверталась. У лютому 2025 року вона звернулась до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, однак нотаріусом їй роз`яснено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини нею пропущений, а тому свідоцтво про прийняття спадщини видати не можливо. Заявниці рекомендовано звернутись до суду. Так як заявниця зареєстрована по АДРЕСА_1 , хоча фактично проживала в будинку по АДРЕСА_1 , то вона не може довести інакше, як в судовому порядку факт постійного проживання з матір`ю, ОСОБА_4 , на час її смерті, оскільки вони зареєстровані за різними адресами. Зазначена обставина є перешкодою у реалізації спадкових прав.

Ухвалою від 04.06.2025 року провадження у справі відкрито.

Заявниця ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. ЇЇ представник, адвокат Рубан С.Ю. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити та встановити факт того, що ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.1994 року до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник заінтересованої особи Арбузинської селищної ради в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що повністю підтримує вимоги ОСОБА_2 та підтверджує факт її постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем (матір`ю) ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо проживання ОСОБА_2 не за місцем реєстрації може пояснити, що заявниця була зареєстрована по АДРЕСА_2 , але фактично проживала по АДРЕСА_1 разом з дітьми та матір`ю, так як за домовленістю він ( ОСОБА_3 ), хоча й був зареєстрований по АДРЕСА_1 , але проживав разом зі своєю родиною по АДРЕСА_2 , де проживає і на даний час.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є мешканкою АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_3 . Їй відомо, що ОСОБА_4 , її сусідка, яка померла близько 15 років тому, проживала через одну хату від неї. Разом із ОСОБА_4 проживала її дочка, ОСОБА_2 з дітьми, і доглядала матір до моменту смерті останньої. ОСОБА_2 дотепер проживає в цьому будинку. ОСОБА_3 , син померлої ОСОБА_4 , проживав у іншому будинку, поряд із будинком свідка.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є мешканкою АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_4 . За цією адресою проживає з 1990 року. Їй відомо, що ОСОБА_4 померла близько 10-15 років тому. ОСОБА_4 жила разом із дочкою ОСОБА_2 та її дітьми по АДРЕСА_1 до часу своєї смерті. ОСОБА_3 , рідний брат ОСОБА_2 , проживав окремо, у будинку поряд.

Вислухавши пояснення представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд зробив наступний висновок.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області у віці 76 років померла ОСОБА_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського РУЮ Миколаївської області 02.09.2010 року складено актовий запис №92 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 .

Заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області. При народженні ОСОБА_7 . Матір`ю заявниці є ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.01.1961 року НОМЕР_2 .

Прізвище заявниці « ОСОБА_8 » змінене після укладення шлюбу 27.05.1988 року на « ОСОБА_9 », що встановлено з копії свідоцтва про укладення шлюбу від 27.05.1988 року НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Зокрема, до складу спадщини увійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який визнано за спадкодавицею Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.08.2008 року та зареєстроване Арбузинським БТІ 02.09.2008 року.

Згідно відомостей, наданих Арбузинською селищною радою від 27.06.2025 року №2252/03/25 в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_10 з 28.11.1993 року, ОСОБА_3 з 16.05.1991 року, ОСОБА_11 з 29.08.2006 року.

ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і є дочкою заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про наодження від 04.01.2022 року (повторно) Серія НОМЕР_4 та свідоцтва про шлюб від 27.07.2022 року Серія НОМЕР_5 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2022/000966149 від 02.11.2022 року також убачається, що ОСОБА_11 зареєстрована по АДРЕСА_1 з 29.08.2006 року.

Отже, дочка заявниці, будучи неповнолітньою, була зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області за №75/01-16 від 24.02.2025 року було роз`яснено ОСОБА_2 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 та рекомендовано звернутись до суду.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №81754921 від 04.07.2025 року, інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у Спадковому реєстрі відсутня.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК України).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті

1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7від 30 травня 2008 року визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання заявниці разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, належному померлій, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Зокрема, такий факт в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами родини, зазначений факт підтвердив у своїй заяві ОСОБА_3 . Покази свідків узгоджуються з письмовими доказами, зокрема щодо реєстрації місця проживання дочки заявниці, яка на той час була неповнолітньою, за місцем реєстрації та проживання спадкодавиці ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 з 29.08.2006 року до цього часу.

Заявниця є дочкою та спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_4 , отже встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавицею на час відкриття спадщини є необхідним для реалізації права на оформлення спадкових прав, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. При цьому суд зауважує, що юридичне значення має факт постійного проживання зі спадкодавцем саме на час відкриття спадщини, а не період такого проживання.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також те, що встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання спадкоємиці ОСОБА_2 разом зі спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 259, 315 - 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_6 , зі спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Догарєва