Єдиний унікальний номер 305/3136/25
Номер провадження 2/305/899/25
Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ТОВ «Віва капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Тому, покликаючись на статті 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 14 800 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 600 гривень.
Ухвалою від 12.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13.10.2025, у зв`язку неявкою відповідача відкладено на 05.11.2025.
Представник позивача Логвінов В.А. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення повістки за місцем проживання, відповідно до повідомлення, що повернулося на адресу суду, відсутній за вказаною адресою, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до п.п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, судом у порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановляється ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.
Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 07.04.2024 по 05.08.2024. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору.
Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати Позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п.1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору.
Даний кредитний договір було підписано сторонам методом накладення електронних підписів. Процедура укладення та підписання даного договору передбачає наступні дії: з метою отримання Кредиту Клієнт, самостійно ознайомлюється з правилами надання кредитних коштів у позику, в тому числі з умовами Кредитного договору, створює особистий кабінет, заповнює Заявку, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Клієнт у особистому кабінеті на сайті «dodam.com.ua» зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання Кредиту, а також бажаний спосіб отримання Кредиту. Клієнт також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних.
Після заповнення особистого кабінету Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту вказуючи при цьому суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Електронного договору.
Рішення про надання чи відмову у наданні Кредиту приймається Кредитодавцем на підставі обробки персональних даних Клієнта, зазначених в особистому кабінеті, та будь-якої додаткової інформації, наданої Клієнтом, чи отриманої Кредитодавцем з інших джерел.

Сума кредиту визначається Кредитодавцем на основі оцінки фінансового стану та кредитоспроможності Клієнта за діючою на момент оцінки внутрішньою методикою прийняття кредитного рішення.

Обробка Інформаційно-комунікаційною системою Кредитодавця Заявки не є укладенням Електронного договору і не має наслідком обов`язок Кредитодавця надати Кредит Клієнту, а також не обмежує права Кредитодавця зменшити розмір чи термін надання Кредиту, вказані в Заявці.

Клієнт проходить додаткову ідентифікацію через додаток BANK ID.

Клієнт, ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови Електронного договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується Кредитодавцем в Інформаційно-комунікаційній системі та надсилається Клієнтам в СМС-повідомленні.

Згідно з інформацією вказаною в договорі такий був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного одноразового ідентифікатора D7R6Y5.

Піся чого на його особистий рахунок було перераховано кошти у сумі 5 000 гривень, що підтверджується довідкою №7/14267 від 14.08.2025, виданою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», згідно якої на картковий рахунок НОМЕР_1 07.04.2024 о 21:13 год було зараховано 5 000 гривень, номер транзакції .

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 542від 07.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 становить 14 800 грн та складається із основного боргу в сумі 5 000 грн, заборгованості по процентах в сумі 9 800 грн, нарахованих за період із 07.07.2024 по 05.08.2025.

Разом з тим, з наданого розрахунку вбачається, що боржник здійснював часткові сплати заборгованостей, а саме сплатив 1 470 гривень 26.04.2024 та 2 450 гривень 21.05.2024, що само собою підтверджує обізнаність ОСОБА_1 у необхідності сплати грошових зобов`язань та виключає факт не укладення вказаного договору.

Відповідно до положень Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію», абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, укладення електронного договору за згодою обох сторін за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Враховуючи наведене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав, тобто відповідачем не виконано умови укладено кредитного договору та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, чим порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Як визначено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, не викликають сумнівів позовні вимоги в частині повернення самого кредиту в розмірі 5 000 гривень.

Разом з тим, позовна вимога в частині сплати заборгованості по процентах у розмірі 9 800 гривень вочевидь не відповідає вимогам закону, виходячи з такого.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, а починаючи з 23.04.2024 не може перевищувати 1,5%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Як визначено п. 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

У даному ж випадку у період з 07.04.2024 по 26.04.2025 (20днів) нараховувалися відсотки у розмірі 1,47%, що не перевищувало допустиму межу. За вказаний період було нараховано1 470 гривень відсотків, котрі було сплачено відповідачем 26.04.2024.

Починаючи з 27.04.2024 по 05.08.2024 відсотки нараховувалися у розмірі 2,5% за день користування, що перевищує допустимий максимум, а тому суддя вважає за необхідне провести власний розрахунок.

1. 100 днів Х 5 000 грн (тіло кредиту) Х 1,5% (максимальний відсоток в день) = 7 500 гривень.

2. 7 500 грн - 2 450 грн (оплата за 21.05.2024) = 5 050 гривень.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав.

Тому справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме в розмірі 10 050 гривень, у тому числі 5 000 гривень сума кредиту, 5 050 гривень сума процентів, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 10 050 гривень із заявлених 14 800 гривень, тобто на 67,91%), з відповідача необхідно частково стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 645,05 грн (2 422,40 гривень * 0,6791).

Щодо стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, зазначених у позовній заяві в розмірі 10 600 гривень, слід зазначити таке.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Грушевський Ю.В.» було укладено договір про надання правової допомоги № 1.

Разом з тим до позовної заяви додано акт виконаних робіт від 18.08.2025 відповідно до договору №1 від 02.01.2025, згідно якого Виконавець, на підставі даного договору та наданого доручення клієнта, надав наступні послуги щодо захисту майнових інтересів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ВІВА КАПІТАЛ» щодо стягнення кредитної заборгованості:

- опрацювання кредитної справи боржника - 0,5 год;

- надання усної консультації - 0,5 год;

- опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану - 1 год;

- пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно відкритих джерел - 1 год;

- підготовка пропозицій дій відносно позичальника - 0,5 год.

- підготовка та направлення претензії - 1 год;

- здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами - 1 година;

- підготовка та подання позовних матеріалів - 2 години.

Контроль ходу розгляду справи в суді - на постійні основі до моменту прийняття рішення в суді першої інстанції.

Згідно пункту 2 сторони домовились, що вартість наданих послуг складає 10 600 грн. 00 коп.

При визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та в постанові від 05.06.2019 у справі №922/928/18).

У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст.137 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що суд управі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. При цьому суд враховує, що відповідач участі у судовому розгляді фактично не брав, що могло позбавити його можливості подати доводи щодо неспівмірності витрат.

Ця справа відноситься до категорії нескладних (малозначних) справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку зі стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. У спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia, заява № 58442/00, пункт 154) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 600 грн, про відшкодування яких просить позивач, є явно завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Судом також береться до уваги, що правова позиція сторони позивача в цій справі не змінювалась під час розгляду справи, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої заперечення, ціну позову тощо.

У спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Послуги у виді участі в судових засіданнях адвокат фактично не надавав, так як судові засідання у справі не проводились, заяви і клопотання по суті справи під час судового розгляду ним не подавались.

Крім того, послуги у виді здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами взагалі не можуть бути віднесені до правової допомоги.

За таких обставин суд приходить до висновку про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, у сумі 3 000 грн, а з урахуванням часткового задоволення позову - у сумі 2 037,30 грн (3 000 гривень * 0,6791).

Керуючись статтями 137, 141, 265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором № 542 від 07.04.2024 у розмірі 10 050 (десять тисяч п`ятдесят ) гривень, у тому числі 5 000 гривень сума кредиту, 5 050 гривень сума процентів.

Відмовити у стягненні процентів у розмірі 4 750 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» частково судові витрати у загальному розмірі 3 682 (три тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 35 копійок, у тому числі сплачений судовий збір у розмірі 1 645,05 грн, витрати на правничу допомогу 2 037,30 грн.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», місцезнаходження: 20603, Черкаська область, Звенигородський район, м. Шпола, вул. Таранця, буд. 20, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Рахівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК