Провадження № 2 ві/522/26/25
УХВАЛА

06 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

з участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Гудковим Сергієм Олексійовичем про відвід головуючого судді Домусчі Людмили Василівни,

ВСТНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва (під головуванням судді Домусчі Л.В.).

28 жовтня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Заява мотивована тим, що 03.06.2025 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва, подана адвокатом Мухамеджановим О.С. Позов подано без доказів сплати судового збору. Після залишення позову без руху, представником 12.06.2025 року подано докази сплати судового збору, а також подано заяву про забезпечення позову. Крім того, 12.06.2025 року тим же представником подано аналогічну позовну заяву без доказів сплати судового збору, але в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яка надійшла в провадження судді Шенцевої О.П. Так, у сторони відповідача виникли сумніви у неупередженості судді, в тому числі з підстав йомовірного маніпулювання автоматизованим розподілом справ в суді, ці сумніви додатково підтверджуються ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.10.2025 року, якою скасовано ухвалу суду про забезпечення позову. Також наведено обставини:

- подання позову 03.06.2025 року адвокатом Мухамеджановим О.С з помилкою у прізвищі відповідача, відсутність доказів оплати судового збору, постановлення судом ухвали 06.06.2025 року про залишення позову без руху, 12.06.2025 року подання усунення недоліків представником позивача, поданням заяви у той самий день про забезпечення позовів, та розгляд їх судом в один день;

- того ж дня було подано таку ж позовну заяву по іншій справі № 522/13129/25 та оплатою судового збору 16.06.2025 року.

Заявник вважає, що обидві судді винесли майже ідентичні ухвали по забезпечення позову, є ознаки маніпулювання авто розподілом справ, ухвали немотивовані, відповідачу не надали можливості висловити заперечення.

Ухвалою від 29 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Гудковим Сергієм Олексійовичем про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. від 28.10.2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва - вважати необґрунтованою та передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід.

30 жовтня 2025 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим для розгляду вказаної заяви визначено суддю Шенцеву О.П. Матеріали заяви про відвід судді передані безпосередньо судді Шенцевій О.П. 31.10.2025 року.

Ухвалою від 31 жовтня 2025 року заявлений суддею Приморського районного суду міста Одеси Шенцевою Ольгою Петрівною самовідвід від участі як головуючого судді у розгляді заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гудкова С.О. про відвід головуючого судді Домусчі Л.В. з додатками № 522/12284/25 (провадження № 2-ві/522/26/25) передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України .

Як вбачається з ухвали суду від 29.10.2025 року, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, заява передана для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України для розглдяу даної заяви.

За результатами автоматичного розподілу заява про відвід передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіну Р.Д..

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 05.11.2025 року заява прийнята до провадження та призначена до розгляду на 06.11.2025 без повідомлення учасників справи.

05.11.2025 також направлений запит керівнику апарата Приморського районного суду міста Одеси, зметою розгляду питання щодо ймовірного маніпулювання автоматизованим розподілом у суді, про які зазначено у заяві про відвід, надати інформацію щодо авторозподілу справи № 522/12286/25 та справи № 522/13129/25.

Листом керівника апарату Приморського районного суду міста Одеси від.05.11.2025 повідомлено, що «згідно з відомостями АСДС КП Д-3 03.06.2025 року до суду надійшла позовна заява за вх. №51778/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва справа №522/12284/25 провадження № 2/522/6254/25, дана позовна заява була розподілена на суддю Домусчі Л. В.

Також 12.06.2025 року до суду надійшла позовна заява за вх. № 54416/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном справа № 522/13129/25 провадження № 2/522/6411/25, яка була розподілена на суддю Шенцеву О. П.

Відповідно до пункту 3.10 Засад з використання автоматизованої системи документообігу Приморського районного суду м. Одеси всі справи, які надходять до суду перевіряються на тотожність відповідальним працівником канцелярії суду.

Дані справи не є тотожними, так як в позовній заяві від 03.06.2025 року позивачем зазначено ОСОБА_2 (справа № 522/12284/25 провадження № 2/522/6254/25), а в позовній заяві яка надійшла 12.06.2025 року - позивач ОСОБА_3 (справа №522/13129/25 провадження № 2/522/6411/25).

При перевірці не виявлено жодного порушення порядку визначення судді для розгляду справи № 522/12284/25 (провадження №2/522/6254/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва, головуючий суддя Домусчі Л. В. та справи №522/13129/25 (провадження №2/522/6411/25) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, головуючий суддя Шенцева О. П.»

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

У цьому світлі суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано у Бангалорських принципах поведінки судді від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто у ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді Домусчі Л.В., суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу "a priori" не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (стаття 36 ЦПК України).

Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 №46, у пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

Своєю чергою наведені у заяві мотиви не можуть слугувати підставою для відведення суддів, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях учасника процесу.

Водночас суд зауважує, що у заяві про відвід не наведені будь-які факти прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їхню упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Тому аргументи, якими заявник мотивує своє клопотання про відвід суді Домусчі Л.В.. у справі № 522/12284/25 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді.

При цьому, згідно до положень ч.4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Домусчі Л.В. у справі № 522/12284/25 або їхню необ`єктивність під час розгляду справи у своїй заяві теж не довів, а суд під час розгляду відповідної заяви таких обставин не встановив.

З огляду на наведене слід відмовити у задоволенні заяви про відвід від участі у розгляді справи №522/12284/25 судді Домусчі Л.В., а справа підлягає продовженню розгляду тим самим складом суду.

Керуючись ст. ст. 35-40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Гудковим Сергієм Олексійовичем про відвід головуючому судді Домусчі Л.В. у цивільній справі № 522/12284/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Д. Абухін

06.11.2025