УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Новасардова І.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом стягнення компенсації частки вартості майна,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника, - адвоката Зубенка О.А. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, у якому просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає розподілу, а саме автомобілі «BMW» та «Toyota Corolla» та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість її частки у справі спільної сумісної власності, у розмірі вартості майна подружжя.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано у провадження судді Новасардової І.В. 27.10.2025 року.
На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом зроблено відповідний запит щодо реєстрації місця проживання відповідача.
Згідно з відповіддю наданою на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру №1938659 від 28.10.2025 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона не підсудна Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.
Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.
Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст.28 ЦПК України) за вибором позивача, та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України) за виключним переліком категорій справ, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Виключна підсудність це особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.
Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ. Правила виключної підсудності, визначені ст. 30 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються: будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири, тощо), речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування, тощо), а також поділ нерухомого майна, що перебуває в спільній власності, визнання недійсним договору купівлі - продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна у зв`язку з невиконанням стороною договору, переводу прав покупця нерухомого майна, стягнення заборгованості з орендної плати та користування нерухомим майном тощо.
Отже, правила виключної підсудності застосовуються лише до справ, які виникають з приводу нерухомого майна, щодо справ предметом яких є рухоме майно застосовуються загальні правила визначення підсудності.
За ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Норми Цивільного кодексу України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяють речі на рухомі і нерухомі.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, основним критерієм віднесення речей до нерухомих є фізична прив`язка об`єктів, розташованих на земельній ділянці, переміщення яких неможливо без їх знецінення. Вказані ознаки є основними і їх розглядати необхідно у сукупності.
Зі змісту позову слідує, що спір у справі стосується майнових прав на рухоме майно автомобілі «BMW» та «Toyota Corolla», які позивач просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає розподілу та стягнути з відповідача відповідну компенсацію замість її частки у справі спільної сумісної власності.
Таким чином, позов безпосередньо стосується рухомого майна (транспортних засобів) та не належить до виключної підсудності, а тому за правилами ст. 27 ЦПК України повинен пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання/перебування відповідача фізичної особи.
За даними Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Обставини, які б вказували на альтернативну або виключну підсудність даної справи Вознесенівському районному суду міста Запоріжжя, відсутні. Інші відомості, які б могли свідчити про правомірність розгляду позовної заяви саме Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя позивачем не зазначені, а відповідні докази до позовної заяви не надані.
Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Частиною 1 ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 260 ЦПК України, суд
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Новасардова