Справа № 445/2009/23
провадження № 2/445/85/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Москаля Я.О.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської Національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом до Львівської Національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати Наказ № 29-к від 24.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"", на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, у зв`язку з закінченням строку трудового договору;

- поновити ОСОБА_1 на роботі у Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького з дати звільнення на посаді молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"".

- стягнути з Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 25.10.2003 була прийнята на роботу у відділ "Музей-заповідник "Золочівський замок" Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького на умовах строкового трудового договору на час хвороби основного працівника. З 13.02.2004 по 31.10.2005 позивач була прийнята на посаду музейного наглядача, з 01.11.2005 по 22.05.2006 переведена на посаду молодшого наукового працівника за строковим договором на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років основного працівника. З 23.05.2006 до 01.07.2022 позивач працювала у ЛНГМ ім. Б.Г. Возницького за безстроковим трудовим договором. 01.07.2022 на підставі наказу №76-к від 01.07.2022 "Про переведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 " ОСОБА_1 переведено на посаду молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок". 31.05.2023 наказом № 29-к від 24.05.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок" на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строкового договору. Позивачка вважає вищезазначений наказ незаконним, із звільненням її з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок" не погоджується. Зазначає, що відповідач, всупереч вимогам ч.3 ст.23 КЗпП України, належним чином не проінформував її про вакансії, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору. Оскільки лист «щодо можливості укладення безстрокового договору» від 30.05.2023 № 19/1.2-08/23 ОСОБА_1 отримала 26.06.2023, не будучи на той час працівником галереї. Окрім того, відповідач проінформував позивачку про те, що у ЛНГМ ім. Б. Возницького відсутні вакансії, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового договору, проте, посада наукового співробітника у відділі "Музей-заповідник "Золочівський замок" передбачена штатним розписом ЛНГМ на весь 2023 рік, тобто після звільнення позивачки залишилася вакантною.

07.11.2023 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому посилається на наступне. На виконання ч. 3 ст. 23 КЗпП України, ЛНГМ листом від 30.05.2023 № 19/1.2-08/23 проінформувала ОСОБА_1 про відсутність вакансій, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору. Надсилання такого листа є достатнім фактом для твердження, що у позивача об`єктивно була можливість ознайомитись з такою інформацією. Окрім того, процедура звільнення ОСОБА_1 була чітко дотримана. Водночас, дотримання роботодавцем ч. 3 ст. 23 КЗпП України як складової процедури звільнення, законодавством не закріплено, що свідчить лише про застосування цієї норми як додаткової регуляції щодо строків трудового договору, і не містить її як обов`язкової регуляції при звільненні, відсутність якої нівелювало б таку процедуру і свідчило б про її не дотримання як про порушення порядку звільнення. З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступне.

З 13.02.2004 по 31.10.2005 ОСОБА_1 була прийнята на посаду музейного наглядача, з 01.11.2005 по 22.05.2006 переведена на посаду молодшого наукового працівника за строковим договором на час відпустки по догляду за дитиною до трьох років основного працівника. З 23.05.2006 до 01.07.2022 позивач працювала у ЛНГМ ім. Б.Г. Возницького за безстроковим трудовим договором. Вказане підтверджується витребуваною копією особової справи ОСОБА_1

01.07.2022 на підставі наказу №76-к від 01.07.2022 Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького "Про переведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 " ОСОБА_1 переведено на посаду молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок" на умовах строкового трудового договору до 31.05.2023.

31.05.2023 наказом № 29-к від 24.05.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок" на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строкового договору.

Встановлено, що листом № 19/1.2-08/23 від 30.05.2023 ЛНГМ ім. Б.Г. Возницького проінформувала ОСОБА_1 про відсутність вакансій, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору. Вказаний лист було направлено ОСОБА_1 31.05.2023 засобами поштового зв`язку.

Як вбачається з копії штатного розпису ЛНГМ ім. Б.Г. Возницького на 2023 рік, посада молодшого наукового співробітника у відділі "Музей-заповідник "Золочівський замок" передбачена штатним розписом на весь 2023 рік.

Так, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підстави припинення трудового договору передбачені ст..36 КЗпП України. Так, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно ч. 3 ст. 23 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний інформувати працівників, які працюють за строковим трудовим договором, про вакансії, що відповідають їх кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, а також забезпечити рівні можливості таких працівників для його укладення.

Відповідним положенням вводяться додаткові гарантії щодо забезпечення для працівників, які працюють за строковим договором, інформацією про можливість працевлаштування на невизначений строк. Водночас з метою додержання норм цієї частини, роботодавець має вжити заходів, достатніх для доведення того факту, що у працівника об?єктивно була можливість ознайомитись з такою інформацією.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом "щодо можливості укладення безстрокового договору" № 19/1.2-08/23 від 30.05.2023 ЛНГМ ім. Б.Г. Возницького поінформував позивачку про відсутність вакансій, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору. Однак, такий лист було направлено ОСОБА_1 31.05.2023, тобто у день, коли останню звільнено з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок", що свідчить про те, що позивачка не була належним чином проінформована про вакансії, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору, відповідно до ч. 3 ст. 23 КЗпП України.

Окрім того, твердження відповідача у листі "щодо можливості укладення безстрокового договору" № 19/1.2-08/23 від 30.05.2023 про відсутність вакансій, що відповідають її кваліфікації та передбачають можливість укладення безстрокового трудового договору є такими, що не відповідають дійсності, адже, посада молодшого наукового співробітника у відділі "Музей-заповідник "Золочівський замок" передбачена штатним розписом на весь 2023 рік.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивачки за ч.2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу № 29-к від 24.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"", на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, у зв`язку з закінченням строку трудового договору та поновлення ОСОБА_1 на посаді молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок".

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 сформульовано правовий висновок про те, що заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМ України 08 лютого1995 року № 100.

Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Згідно довідки про доходи № 571/9.1-02/23 від 01.11.2023, виданої ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата позивача становить 716,38 грн., яку слід стягнути з розрахунку з моменту звільнення позивача по дату ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 453 468,54 грн. (633 дні х 716,38 грн.).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Щодо застосування строків звернення із даним позовом, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 233 ч.1-2 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що «встановлені статтями 228,223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк».

Даною статтею не визначається перелік поважних причин, які можуть бути підставою для поновлення строку, що свідчить про те, що їх поважність оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо залежно від фактичних обставин. Під поважними причинами пропуску строку, встановленого ч. 1ст. 233 КЗпП України, варто розуміти такі причини, що об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду і підтверджуються належними доказами.

Встановлено, що позивач подавала позовну заяву з тими самими вимогами до суду 30.06.2023, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення, однак, суд ухвалою від 05.07.2023 залишив таку позову заяву без руху з підстав, що позивач не додала до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а 01.08.2023 повернув таку позовну заяву, що, на думку суду, підтверджує поважність причин пропуску звернення до суду, а відповідно про наявність підстави для поновлення такого строку відповідно до ст. 234 КЗпП України.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Керуючись статями 81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до Львівської Національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ № 29-к від 24.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"", на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України, у зв`язку з закінченням строку трудового договору.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Львівській національній галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького з дати звільнення на посаді молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"".

Стягнути з Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2023 року по 03.11.2025 року включно, що становить 453 468,54 грн. (чотириста п`ятдесят три тисячі чотириста шістдесят вісім гривень 54 коп.).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді молодшого наукового співробітника відділу "Музей-заповідник "Золочівський замок"" та стягнення з Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького в користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06.11.2025.

Суддя В. М. Сивак