Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря судових засідань Камілли В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання трудових відносин припиненими, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, в якому просить : припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» (), з 01.03.2025 року, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади рентген-лаборанта ТОВ «Превеншн Госпіталь», на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області внести зміни в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування до індивідуальних даних про застраховану особу ОСОБА_1 про розірвання трудового договору від 10.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Превеншн Госпіталь», у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Позов мотивовано тим, що 10.09.2021 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду рентген-лаборанта в ТОВ «Превеншн Госпіталь», згідно наказу №73-К від 30.11.2021 року. Вказує, що виконувала належним чином свої трудові обов`язки, розрахунок за виконану працю відповідач спочатку здійснював вчасно, однак з жовтня 2023 року умови праці у відповідача погіршились, заробітна плата виплачувалась з затримками та подеколи не в повному обсязі, а в грудні 2024 року позивачка виявила, що роботодавець припинив сплачувати за неї страхові внески та подавати звітність про сплату страхових внесків до органу пенсійного фонду та про нараховану заробітну плату до податкової інспекції з жовтня 2023 року.

05.02.2025 року надіслала на адресу відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме АДРЕСА_1 , заяву про звільнення із займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 01.03.2025 року через невиконання роботодавцем своїх обов`язків.

14.02.2025 лист з заявою на звільнення повернувся у зв`язку з тим, що адресат відсутній за даною адресою.

Зазначає, що нею отримана особисто трудова книжка, але в ній відсутній, як запис про прийняття на роботу так і запис про звільнення з роботи.

10.03.2025 року вона звернулась із заявою до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про проведення перевірки відповідача. В травні 2025 року отримала лист № 3X/3/309-3B-25 від 07.04.2025 року де Західне регіональне управління Державної служби з питань праці повідомило, що провести перевірку ТОВ «Превеншн Госпіталь» не представилось можливим через відсутність відповідача за зареєстрованою юридичною адресою та рекомендувало звернутися до суду за захистом свої прав.

12.03.2025 року звернулася зі скаргою до ГУ ДПС у Закарпатській області про проведення перевірки відповідача та зобов`язання вчинити дії по сплаті ЄСВ. Листом від 27.03.2025 №57/Г/07-16-24-06-06 ГУ ДПС у Закарпатській області повідомило, що у випадку встановлення порушення вказаним платником податків вимог податкового та іншого законодавства, контроль за яким здійснює Головне управління ДПС у Закарпатській області, буде прийнято відповідне рішення та вжито відповідні заходи в межах діючого законодавства.

Вказує, що 08.07.2025 року представником позивачки на адресу відповідача був надісланий адвокатський запит із проханням надати: належним чином завірену копію наказу № 73-к від 30.11.2021 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; належним чином завірену копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; довідку про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату в період з 01.10.2023 року по 01.07.2025 року. Однак, адвокатський запит залишився без відповіді та був повернутий відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Пояснює, що оскільки не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, вважає, що наявні усі підстави для визнання припиненими трудових відносин між сторонами у судовому порядку, а встановлення факту припинення трудових відносин необхідне для реалізації її права на працевлаштування, отримання пенсії та обрахування трудового стажу.

Окрім того вказує, що оскільки відповідач не розглядає заяву про звільнення позивачки та не вживає заходів для прийняття рішення про її звільнення, а трудові відносини між сторонами фактично відсутні, відповідачем не подаються відомості до Пенсійного фонду України стосовно припинення трудових відносин, а тому позивачка просить суд зобов`язати ГУ ПФУ у Закарпатській області внести відповідну інформацію до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування стосовно припинення трудового договору з ТОВ «Превеншн Госпіталь».

Ухвалою суду від 09.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» (, адреса реєстрації: 88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 70/12) наступні докази: належним чином завірену копію наказу №73-к від 30.11.2021 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; належним чином завірену копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідач, будучи належним чином повідомленим про ухвалу суду, ухилився від подання витребуваних доказів, не повідомивши суд про причини їх неподання

Ухвалою суду від 15.10.2025, застосовано до ТОВ «Превеншн Госпіталь» () захід процесуального примусу у виді штрафу у сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9084,00 грн. Роз`яснено, що особа, на яку накладено штраф, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї заходів процесуального примусу. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом. Витребувані документи надати суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

В судове засідання позивачка не з`явилася, разом з тим її представник, адвокат Товт М.М. подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи без поважних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

За таких обставин суд оцінює процесуальну поведінку відповідача як ухилення від виконання ухвали суду про витребування доказів та здійснює подальший розгляд справи за наявними у ній матеріалами, надаючи оцінку встановленим доказам у їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив

Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

Судом установлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2021, відповідно до наказу №73-к від 30.11.2021, була прийнята на посаду рентгенлаборанта у ТОВ «Превеншн Госпіталь», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки форми ОК-05.

Позивач в позовній заяві зазначає, що роботодавець починаючи з жовтня 2023 року несвоєчасно та не в повному обсязі виплачував позивачці заробітну плату, а в грудні 2024 року припинив сплачувати за неї страхові внески та подавати звітність.

05.02.2025 позивачка ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Превеншн Госпіталь» 88000, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 70 кв. 12, заяву від 05.02.2025 про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 01.03.2025, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення до цінного листа, квитанцією «Укрпошти» від 05.02.2025, накладною №993.

14.02.2025 вищевказане відправлення було повернуто позивачу у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання

Позивачка отримала трудову книжку особисто, однак відповідач не вніс до неї запис про прийняття на роботу та запис про звільнення.

Згідно з довідкою форми ОК-5, ТОВ «Превеншн Госпіталь» () подавало звітність про нарахування заробітної плати та сплату єдиного соціального внеску за період із жовтня 2021 року по вересень 2023 року включно, після чого відомості про страхові нарахування відсутні.

На момент звернення до суду трудові відносини позивача не припинені.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Положеннями ст.2 КЗпП України регламентовано, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (абз.4 ст.22 КЗпП України).

Відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст.38, 39), з ініціативи роботодавця (ст.ст.40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45).

Нормами ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 по справі № 199/8766/18 зазначив, що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і, які працівник визначає самостійно.

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення роботодавцем трудового законодавства (ч.3 ст.38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

Тобто, основною підставою для застосування вказаної норми КЗпП України є факт порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи.

Вказання працівником конкретних випадків порушення трудового законодавства має наслідком в подальшому підтвердження даних фактів роботодавцем та звільнення працівника на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, або ж невизнання власником зазначених порушень та відмову у розірванні трудового договору відповідно до даної норми.

Аналогічна правова позиція також висловлена у постановах Верховного Суду України від 22 травня 2013 року по справі № 6-34цс13, від 20 червня 2018 року по справі № 161/10759/16-ц та від 01 лютого 2018 року по справі № 757/25503/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 зазначила, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним».

Добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань відповідачем, не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від розгляду звернень працівників, у тому числі позивача, оскільки у даному випадку це є гарантією передбаченою статтею 43 Конституції України (право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується).

Згідно вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач в позовній заяві зазначає, що підставою звільнення стало невиконання ТОВ «Превеншн Госпіталь» обов`язку щодо виплати заробітної плати.

На підтвердження вказаних обставин, позивачкою до матеріалів справи долучено довідку форми ОК-5, з якої слідує, що ТОВ «Превеншн Госпіталь» подавав звітність щодо нарахування пенсії та сплати страхових внесків включно з жовтня 2022 року по вересень 2023 року.

Позивачем доведено, а відповідачем ТОВ «Превеншн Госпіталь» не спростовано обставину, що ОСОБА_1 офіційно через АТ «Укрпошта» надіслала на адресу відповідача заяву про припинення трудового договору, однак відповідач вказану заяву не розглянув і відповідно письмової відповіді щодо задоволення даної заяви чи відмови у її задоволенні з обґрунтуванням того, чому він не може звільнити позивача за угодою сторін, не надав, чим порушив право позивача на працю.

Ухвалою судді від 09.09.2025 року було витребувано від ТОВ «Превеншн Госпіталь» належним чином завірену копію наказу №73-к від 30.11.2021 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 , належним чином завірену копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 .

Однак, станом на день розгляду справи ухвала суду від 09.09.2025 про витребування доказів залишилась не виконаною, витребувані докази на адресу суду не надійшли.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені з 01.03.2025, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин, відповідачем надано не було.

Щодо заявленої позивачкою позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області внести зміни до Реєстру застрахованих осіб, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не є стороною трудових правовідносин між позивачем і ТОВ «Превеншн Госпіталь», а залучений до участі у справі лише як третя особа без самостійних вимог на предмет спору.

Внесення змін до Реєстру застрахованих осіб є похідною дією, що здійснюється Пенсійним фондом на підставі поданих роботодавцем відомостей або на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а не самостійним обов`язком, який може бути покладений судом у межах цього спору.

Оскільки Пенсійний фонд не є суб`єктом спірних трудових відносин, а його участь у справі зумовлена лише необхідністю повідомлення про можливі наслідки рішення, зобов`язання його вчинити певні дії виходить за межі предмета спору та повноважень суду в даній справі.

З огляду на викладене, позовна вимога в цій частині є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст.36,38,141 КЗпП України, ст.ст.1,21,24 ЗУ "Про оплату праці", ст.ст. 10,12,13,18,81,258,259,263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання трудових відносин припиненими задовольнити частково.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» з 01 березня 2025 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 із займаної посади рентгенолаборанта Товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» на підставі частини 3 статті 38 Кодексу законів про працю України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Закарпатського апеляційного суду до або через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники провадження:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.11.2018, органом видачі 2126, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Превеншн Госпіталь», (код ЄДРПУО 44271776, адреса реєстрації м. Ужгород, вул. Швабська, 70/12).

Третя особа :

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, (код ЄДРПУО 20453063, місцезнаходження за адресою м. Ужгород, пл. Народна, 4).

Повний текст рішення суду складено 07.11.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник