Провадження № 2-з/466/86/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

06 листопада 2025року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Солиган М.Р.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

встановив:

ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мельничук Ольга Василівна, про визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

31.10.2025 року до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Багрій О.Л., про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом заборони приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мельничук Ользі Василівні вчиняти дії, щодо видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , на частку ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву, посилається на те, що розгляд даної справи може бути досить тривалим, а нерухоме майно, що є предметом спору, може бути умисно відчужено на користь третіх осіб, що утруднить або зробить неможливим виконання в подальшому рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Також оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

В поданій заяві представник заявника зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Львові Львівської області та до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який залишив на ім`я ОСОБА_1 заповіт, посвідчений Мельничук О.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 08 лютого 2021 року за реєстровим №249.

Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . Спадщину ОСОБА_1 прийняла.

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. відкрито спадкову справу №10/2025 на підставі заяви, яка зареєстрована у спадковій справі за №66.

15 жовтня 2025 року листом за вих. №46/02-14 від 15.10.2025 року, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. повідомила ОСОБА_1 про звернення ОСОБА_2 , колишньої дружини померлого ОСОБА_3 , стосовно видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , на частку, яка є їх спільною сумісною власністю подружжя, як так, що набута ними в період перебування у зареєстрованому шлюбі.

01 квітня 2003 року між ОСОБА_4 (відчужувач) та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений Хомяком А.П. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №573.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, ОСОБА_4 , непрацездатний за віком, передав у приватну власність ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 6 вказаного договору, ОСОБА_3 зазначену квартиру прийняв і зобов`язався надавати ОСОБА_4 довічно матеріальне забезпечення в натурі, у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

05 листопада 2015 року проведено державну реєстрацію права власності, власник ОСОБА_3 , форма власності: приватна, розмір частки: 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 починаючи з 2004 року проживала із ОСОБА_3 у цивільному шлюбі у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , також приймала участь в утриманні ОСОБА_4 .

З цього часу, з 2004 року, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не проживала, їх шлюб носив формальний характер.

29 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, на підтвердження чого видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

28 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб.

Законодавець у ЦК України закріпив, що спільна сумісна власність за договором довічного утримання (догляду) виникає у випадку наявності кількох набувачів за цим договором та їхнього солідарного виконання обов`язку за вказаним договором перед відчужувачем.

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 22 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Згідно із частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний Суд України у Постанові № 6-2891цс15 від 13.04.2016 року прийшов до висновку, що визначаючи правовий режим майна за договором довічного утримання, укладеного під час перебування набувача за цим договором у шлюбі, суд має установити чи був цей договір укладений саме в інтересах сім`ї; чи інший з подружжя, не визначений у договорі довічного утримання як набувач, виконував обов`язки за таким договором солідарно з набувачем. Разом з тим, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Із листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мельничук Ольги Василівни за вих. № 46/02-14 від 15.10.2025 року про намір видати ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , на частку, ОСОБА_1 стало відомо про порушення її права на вищевказану квартиру, а видача такого Свідоцтва ОСОБА_2 надасть можливість їй розпорядитись вказаною часткою на власний розсуд.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України - суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Судом досліджено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених представником позивача-адвокатом Багрій О.Л.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Суд вважає, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу вчиняти дії, пов`язані з набуттям відповідачем права власності на спадкове майно, який оспорюється позивачем, є підставним і співмірним із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав і законних інтересів позивача у справі.

Суд враховує характер спірних правовідносин сторін, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Багрій О.Л. про забезпечення позову необхідно задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник-адвокат Багрій Олег Любомирович про вжиття заходів забезпечення позову- задовольнити.

Заборонити приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мельничук Ользі Василівні вчиняти дії, щодо видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на квартиру АДРЕСА_1 , а саме, на частку ОСОБА_2 , як така, що набута ними в період перебування у зареєстрованому шлюбі,до часу набрання рішенням суду законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали скерувати для виконання приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала складена 06 листопада 2025 року.

Сторони у справі:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа : ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 .

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук Ольга Василівна, адреса Львівська область, м. Львів, вул. Долинського, 2а.

Суддя: В. В. Свірідова