10 листопада 2025 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
27.06.2025 до Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2025 передано за підсудністю цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 11.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків.
14.07.2025 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жукова І.М. подала до суду заяву про усунення недоліків.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 16.07.2025 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 22.09.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судове засідання 28.10.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Жукова І.М. попередньо подали до суду заяви, у яких просять справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 ні у підготовчі засідання, ні у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце проведення підготовчих засідань та судового розгляду справи по суті повідомлявся судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення підготовчого засідання чи судового розгляду на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 28.10.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом установлено, що 30.07.2024 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, за умовами якого позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальникові строком до 13 листопада 2024 року, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 13 листопада 2024 року грошові кошти в розмірі 756 000,00 грн, що становить гривневий еквівалент 18 000,00 доларів США, згідно з домовленістю сторін (у долар США - 42,00 грн); таку суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до 13 листопада 2024 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором; при цьому повернення грошей на вибір позичальника може здійснюватися як частинами, так і однією сумою, яка може бути передана позикодавцеві не пізніше вказаної вище дати 13 листопада 2024 року; позичальник може повернути позичену грошову суму і раніше строку, зазначеного в пункті 1 цього договору, а позикодавець зобов`язується прийняти борг раніше строку, передбаченого цим договором; виконання зобов`язання за договором має здійснюватися готівкою шляхом вручення грошей особисто позикодавцеві, якщо інше не буде додатково визначено (погоджено) письмовим розпорядженням позикодавця, яке має бути нотаріально засвідчено; факт одержання повернутої позики підтверджується відповідною заявою позикодавця, складеною у письмові формі та нотаріально засвідченою; сторони домовились, що у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України; звернення стягнення здійснюється за рішенням суду; сторони фактом підписання цього договору стверджують передання позикодавцем та отримання позичальником всієї суми грошових коштів, зазначених в п. 1 договору, до нотаріального посвідчення цього договору, що підтверджується копією такого договору (а.с. 30).
На підтвердження часткового виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за договором позики від 30.07.2024 до позову долучено копії квитанцій, згідно з якими, як стверджує сторона позивача, відповідачем ОСОБА_2 26.11.2024, 03.02.2025 та 09.04.2025 на виконання договору позики від 30.07.2025 сплачено на користь ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 61 400,00 грн (а.с. 18-22).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) 30.07.2024 укладено договір позики, за умовами якого позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальникові строком до 13 листопада 2024 року, а позичальник прийняв від нього у власність строком до 13 листопада 2024 року грошові кошти в розмірі 756 000,00 грн, що становить гривневий еквівалент 18 000,00 доларів США, згідно з домовленістю сторін (у долар США - 42,00 грн).
Сторона позивача у позовній заяві стверджує, що відповідачем ОСОБА_2 26.11.2024, 03.02.2025 та 09.04.2025 на виконання договору позики від 30.07.2025 сплачено на користь ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 61 400,00 грн.
Відповідач будь-яких заперечень з цього приводу не надав.
Боргові зобов`язання у розмірі 694 600,00 грн відповідачем ОСОБА_2 не виконано, грошові кошти ОСОБА_1 не повернуто.
Відповідач ОСОБА_2 , попри неодноразове повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справу, у судове засідання не з`явився, жодних доказів на спростування доводів позивача або ж сплати ним боргу у визначеному у договорі позики від 30.07.2024 розмірі суду не надав.
Враховуючи викладене, а також те, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір позики від 30.07.2024 підтверджує отримання коштів ОСОБА_2 та виникнення в останнього обов`язку щодо повернення суми позики, який, в свою чергу, відповідачем не виконано, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 6 946,00 слід стягнути з відповідача на користь позивача.
У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом установлено, що 07.04.2025 між адвокатом Жуковою Іриною Миколаївною та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги №3-2025, в якому зазначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), розмір гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо узгоджуються сторонами по кожній окремій справі/дорученні (замовленні) та визначаються у додатку, який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з копією додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №3-2025 від 07.04.2025, вартість правничої допомоги за дорученням клієнта складає 8 000,00 грн, без ПДВ.
На підтвердження оплати за договором про надання правничої допомоги від №3-2025 від 07.04.2025 стороною позивача надано платіжну інструкцію №@PL173760 від 09.04.2025.
Отже, враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, понесені останньою на правничу допомогу, в сумі 8 000,00 грн.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно з довідкою, складеною головним спеціалістом по роботі з персоналом Островською А.М., суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф. перебувала на лікарняному з 03.11.2025 до 07.11.2025, тому датою складення повного судового рішення є 10.11.2025.
Керуючись статтями 4, 81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість за договором позики від 30.07.2024 у розмірі 694 600 (шістсот дев`яносто чотири тисячі шістсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), понесені витрати на сплату судового збору в сумі 6 946 (шість тисяч дев`ятсот сорок шість) грн 00 коп., а також на правничу допомогу в сумі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2

Дата складення повного судового рішення - 10.11.2025.

СУДДЯ