Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/796/25
№ провадження 2/624/423/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
селище Кегичівка 05 листопада 2025 року
Кегичівський районний суд Харківської області, у складі
головуючого судді Куст Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №624/796/25,
ім`я (найменування) сторін:
позивач: орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради,
представник позивача: Богинська Тетяна Іванівна,
відповідач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради, в особі представника, звернулось до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований АДРЕСА_2 , на даний час перебуває у державному розшуку та місцезнаходження його невідоме з 2022 року по теперішній час, стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 аліменти на користь прийомних батьків, батьків вихователів, опікунів/піклувальників, в залежності від подальшої форми влаштування дитини, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуває у державному розшуку, місцезнаходження його невідоме з 2022 року по теперішній час. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . На даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Між відповідачами 12 лютого 2009 року зареєстровано шлюб. Шлюбні відносини між ними не розірвано до теперішнього часу. Мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Батько дитини, ОСОБА_2 від попереднього шлюбу має повнолітню доньку, ОСОБА_4 , з якою проведено бесіду, та нею надано пояснення, що їй невідомо місцезнаходження батька, вона не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав відносно сестри та встановлення піклування над нею та її братом, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від першого шлюбу ОСОБА_1 має повнолітнього сина, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є братом ОСОБА_3
ОСОБА_6 не працює, доходу немає, можливості утримувати доньки не вбачається можливим. Надала нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Удовиченко С.О. заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 та просить цивільну справу про позбавлення батьківських прав розглядати у судовому засіданні без її участі.
Зусиллями служби у справах дітей Кегичівської селищної ради та структурними підрозділами громади, які причетні до роботи з дітьми, проведена наступна робота над подальшою долею неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , відповідно до наказу служби у справах дітей Кегичівської селищної ради від 07 квітня 2025 року № 33 ОСОБА_7 тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_5 .
Відповідно до пояснення ОСОБА_3 від 22 травня 2025 року, вона дає згоду на позбавлення батьківських прав її матері ОСОБА_1 та батька, ОСОБА_2 оскільки батьки їй взагалі не допомагають, не займаються її вихованням, на зв`язок не виходять, на телефонні дзвінки не відповідають, до неї не проїздять та не цікавляться її життям. Дівчинка задоволена проживанням в родині брата, стосунки склалися гарно, не заперечує проти встановлення ним піклування над нею та позов органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради підтримує повністю.
Відповідно до повідомлення від 02 травня 2025 року № 21-34/8/48 Павлівського старостинського округу Кегичівської селищної ради неповнолітня дитина, ОСОБА_3 , дійсно проживає в родині брата і він повністю займається її вихованням та утриманням. Вихованням дитини батьки не займаються.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 07 квітня 2025 року встановлено, що дійсно ОСОБА_3 проживає в родині брата в АДРЕСА_4 у власному будинку ОСОБА_9 , який належить їй на праві спадкування за законом. Будинок одноповерховий, газифікований. Санітарно-гігієнічні умови у помешкання підтримуються в належному стану, в будинку чисто, тепло. Дитина має своє окреме спальне місце, куточок для навчання, одяг в охайному вигляді, забезпечена продуктами харчування, оскільки знаходиться на повному забезпеченні родини брата. Стосунки в родині налагоджені, спокійні, один одному допомагають, не конфліктують. Зі слів брата та ОСОБА_10 відносно її батьків, то мати не знаходить часу та бажання для спілкування з донькою, оскільки зловживає алкогольними напоями та веде асоціальний спосіб життя на території іншої громади, не приділяє уваги дітям, не цікавиться їх навчанням та розвитком. Стосовно батька ситуація не краща, бо зв`язок з ним та спілкування відсутнє, оскільки місцезнаходження його не відоме.
Тому, дивлячись на спосіб життя матері та її матеріальний стан, то вбачається небажання змінити своє життя для подальшого виховання своєї неповнолітньої дитини.
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї від 09 червня 2025 року № 130 КЗ «Центру соціальних служб» Кегичівської селищної ради дівчинка проживає більше року в родині брата ОСОБА_5 , всім необхідним забезпечена, продукти харчування в достатній кількості, має спальне місце та облаштоване місце для навчання. Стосунки в родині дружні, доброзичливі, конфліктів немає. Родина може скористатися послугою соціального супроводу, відповідно до Державного стандарту, але зараз в цьому немає необхідності.
Відповідно до інформації Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області від 23 квітня 2025 року за № 1905/119-82/01-29/25 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою мешкання не проживає, тому з 06 березня 2023 року оголошений в державний розшук як особа, яка переховується від суду (ч.3 ст.286-1,ч.1 ст.135 КК України), з метою накопичення матеріалів заведено оперативно-розшукові заходи направлені на встановлення місця знаходження останнього. Результатів розшуку ОСОБА_2 у Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області на сьогоднішній день немає. Стосовно матері ОСОБА_1 відомості відсутні.
Відповідно до інформації філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області Берестинського районного сектору № 2 від 22 квітня 2025 року № 24/16/338-25 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у статусі засуджених осіб не перебувають, однак стосовно батька кримінальна справа перебуває на розгляді в Кегичівському районному суді Харківської області, рішення станом на сьогодні не прийняте через перебування батька у державному розшуку, відповідно до ухвали суду по справі № 624/72/2 від 22 лютого 2023 року.
Відповідно до інформації від 05 червня 2025 року № 123 Комунального некомерційного підприємства «Кегичівський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою до сімейного лікаря в супроводі брата. Батьки участі в лікуванні доньки не приймають.
Відповідно до інформації КЗ «Кегичівський ліцей» Кегичівської селищної ради від 09 травня 2025 року № 01-67/128 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з дитиною не проживають, і не цікавляться навчанням своєї доньки. У вихованні участі не беруть, з класним керівником на зв`язок не виходять, батьківські збори не відвідують, всіма шкільними питаннями займається родина брата, в якій дівчинка проживає з 2022 року. За час навчання дівчинка засвоїла навчальний матеріал на достатньому рівні. Але навчається не в повну міру своїх сил. Має довільну зорову та слухову пам`ять. На уроках уважна, правила поведінки завжди свідомо виконує, на уроки не запізнюється, заняття без поважних причин не пропускає. Конфліктів з однокласниками та вчителями ліцею не має. ОСОБА_10 має дружні стосунки з усіма учнями.
Відповідно до характеристики Комунального Закладу «Кегичівський ліцей» Кегичівської селищної ради дівчинка навчається у 10-Б класі Комунального Закладу «Кегичівський ліцей» Кегичівської селищної ради. Встановлено, що за час навчання ОСОБА_7 в закладі мати була присутня тільки на перших батьківських зборах, на телефонні дзвінки не відповідає, успіхами доньки не цікавиться. Зі слів матері батько перебуває за кордоном і контактного номера телефону в неї немає. За період навчання ОСОБА_10 в 10 класі батько не цікавився навчанням доньки. Учениця постійно проживає в родині брата.
Відповідно до судового наказу Кегичівського районного суду від 04 жовтня 2010 року справа № 2н-188/10 було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 .
Відповідно до інформації Кегичівського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області від 07 липня 2025 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів, але 14 лютого 2022 року державним виконавцем було завершено провадження за заявою ОСОБА_1 та станом на 19 червня 2025 року виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив. Станом на 14 лютого 2022 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Забезпеченням розвитку, навчання та вихованням дитини займаються ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , батьки самоусунулися від виховання дитини, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Матеріально ніяким чином не допомагають.
Відповідно до ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2022 року справа № 624/2/22 перебуває кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України. На підставі того, що ОСОБА_2 не з`являвся у судові засідання за викликом суду та почав переховуватися від суду, стосовно нього винесено ухвалу суду від 22 лютого 2023 року про оголошення у державний розшук і провадження у справі зупинено до моменту затримання обвинуваченого.
Батьки дитини не цікавляться та не виявляють бажання спілкуватися з донькою, її утриманням та розвитком не займаються, самоусунулися від виконання батьківських обов`язків.
ОСОБА_6 та ОСОБА_11 фактично самоусунулися від виховання доньки, зникли на довгий час без пояснень, не цікавилися здоров`ям, навчанням та вихованням дитини, а також не підтримували рівень комунікації, навіть по телефону. Вони свідомо не звертали уваги на розвиток дитини в фізичних та духовних аспектах. Батько взагалі зник з поля зору дитини без будь-яких пояснень, не зміг знайти можливості спілкуватися з дитиною хоча б телефонним зв`язком.
На засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради ОСОБА_2 запросити не вдалося, так як відповідно інформації Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області та судової влади України на території Кегичівської громади станом на сьогодні ОСОБА_2 не проживає, місцезнаходження його не відоме, оскільки знаходиться в державному розшуку за переховування від суду.
Зазначено, що матері неодноразово надавався шанс довести свою любов до дитини і спроможність її виховувати, але вона ним не скористалась, не знайшла можливості та бажання і продовжує зловживати алкоголем. Батько взагалі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків шляхом залишення дитини бездоглядною.
Виходячи з наведеного, та беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батьків та стягнення аліментів.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не скористались своїм правом та не подали в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подали зустрічний позов.
Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
26 серпня 2025 року позивач в особі представника звернулась до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом.
Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання на 18 вересня 2025 року.
Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13 жовтня 2025 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та просить розглянути справу за відсутності представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки відповідачі суду не повідомила. Відзив на позов до суду від відповідачів не надходив.
Крім того, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, відповідно до поштової відмітки відправлення повернуті без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклики були направлені за зареєстрованою адресою місця проживання відповідачів. Іншої адреси суду не повідомлено.
Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення.
Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №02 (а.с.11).
Відповідачі перебувають з 12 лютого 2009 року у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.21).
Відповідно до копії заяви ОСОБА_8 від 22 квітня 2025 року на ім`я начальника служби у справах дітей Кегичівської селищної ради, ОСОБА_8 звернулася з проханням тимчасово влаштувати в її родину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки і не займається її вихованням. Місце проживання ОСОБА_2 не відомо, зв`язку із ним не має (а.с.19).
Згідно наказу служби у справах дітей Харківської області № 33 від 07 квітня 2025 року передано на тимчасове влаштування дитину, що залишилась без батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в родину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 (копія, а.с. 20).
Відповідно пояснення ОСОБА_12 на ім`я начальника служби у справах дітей Кегичівської селищної ради, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 являється сестрою ОСОБА_3 , не заперечує проти позбавлення батьківських прав її батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та не заперечує проти взяття опіки над її сестрою її братом ОСОБА_5 . З 2016 року підтримує сестринські відносини з ОСОБА_10 , бере участь у шкільному житті та піклується її здоров`ям. В подальшому планує продовжувати відносини і приймати активну участь у її житті (а.с.25).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 , вказано, що остання є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 2022 року фактично залишилась без батьківського піклування, бо батьки не знайшли можливості та бажання належним чином її виховувати та утримувати. З того часу вона проживає в родині брата ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_8 . Батьки взагалі матеріально не допомагають, всіма шкільними питаннями займається родина брата, і вона перебуває на повному утриманні брата. Ніяких відносин з батьками не підтримує, оскільки вони не виявляють бажання, тому вона не заперечує проти позбавлення їх батьківських прав, і бажає проживати в родині брата та не заперечує проти оформлення ним опіки над нею. Підтримує сестринські відносини з ОСОБА_12 вона може купити їй необхідні речі від себе (а.с.26).
ОСОБА_1 написала заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Берестинського районного нотаріального округу Харківської області , зареєстровано в реєстрі за № 288, якою повністю розуміючи значення своїх дій, ознайомлена з вимогами чинного сімейного законодавства, що регулюють питання та наслідків позбавлення батьківських прав, бажаючи настання таких наслідків, цією заявою підтверджує, що брати участь у вихованні та утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має можливості, а тому проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3 не заперечує. Крім того не заперечує проти встановлення піклування її сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 над неповнолітньою ОСОБА_3 та просить цивільну справу про позбавлення батьківських прав розглядати у судовому засіданні без її участі (а.с.27).
Ухвалою Кегичівського районного суду від 22 лютого 2023 року оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_2 (копія, а.с.28).
Згідно відповіді на запит староста Кегичівської селищної ради Павлівського старостинського округу В. Скобліков повідомили, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживає на території Павлівського старостинського округу, за адресою: АДРЕСА_4 , в родині свого брата ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (копія, а.с.29).
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 07 квітня 2025 року встановлено, що дійсно ОСОБА_3 проживає в родині брата в АДРЕСА_4 у власному будинку ОСОБА_9 , який належить їй на праві спадкування за законом. Будинок одноповерховий, газифікований. Санітарно-гігієнічні умови у помешкання підтримуються в належному стану, в будинку чисто, тепло. Дитина має своє окреме спальне місце, куточок для навчання, одяг в охайному вигляді, забезпечена продуктами харчування, оскільки знаходиться на повному забезпеченні родини брата. Стосунки в родині налагоджені, спокійні, один одному допомагають, не конфліктують. Зі слів брата та ОСОБА_10 відносно її батьків, то мати не знаходить часу та бажання для спілкування з донькою, оскільки зловживає алкогольними напоями та веде асоціальний спосіб життя на території іншої громади, не приділяє уваги дітям, не цікавиться їх навчанням та розвитком. Стосовно батька ситуація не краща, бо зв`язок з ним та спілкування відсутнє, оскільки місцезнаходження його не відоме (копія а.с.30).
Відповідно до інформації наданої директором КЗ «Кегичівский ліцей» та класним керівником ОСОБА_7 навчається в закладі освіти з першого класу, зарекомендувала себе як дисциплінована, скромна, доброзичлива, врівноважена учениця. Володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, але навчається не в повну міру своїх сил. Має довільну здорову та слухову пам`ять, може добре запам`ятовувати навчальний матеріал. У ОСОБА_10 низька мотивація до навчання. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Правила поведінки завжди свідомо виконує, на уроки не запізнюється, заняття без поважних причин не пропускає. Конфліктів з однокласниками та вчителями ліцею не мала. Підтримує дружні стосунки з усіма учнями. Скромна, стримана, врівноважена, розсудлива, самостійна. Мати була присутня тільки на перших батьківських зборах. На телефонні дзвінки не відповідає, успіхами доньки не цікавиться. Зі слів матері батько перебуває за кордоном і контактного номера телефону в неї немає. За період навчання ОСОБА_13 в 10 батько не спілкувався з педагогами. Учениця постійно проживає в родині брата (копія, а.с.31).
Згідно відповіді на запит капітана поліції від 03 квітня 2025 року ОСОБА_2 06 березня 2023 року оголошений в державний розшук, як особа яка переховується від суду (ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України), з метою накопичення матеріалів заведено оперативно - розшукову справу. Станом на день відповіді, інформації щодо місцезнаходження ОСОБА_2 в Берестинському РВП ГУ НП в Харківській області не має (копія, а.с.33).
Згідно відповіді на запит наданої начальником Берестинського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області Повідаш С.О, ОСОБА_2 на обліку не перебували та не перебувають. Іншими відомостями, щодо вказаних осіб уповноважений орган з питань пробації не володіє (копія, а.с.34).
Відповідно відповіді на запит наданої КНП Кегичівського центру первинної медико-санітарної допомоги № 123 від 05 червня 2025 року ОСОБА_3 зверталась за медичною допомогою до сімейного лікаря в супроводі брата та сторонніх осіб. Батьки участі в лікуванні доньки не приймали (копія, а.с.36).
Згідно судового наказу від 23 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_14 аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3 , починаючи з 01 жовтня 2010 року і до досягнення повноліття (копія, а.с. 37).
Відповідно до листа начальника відділу ДВС у Берестинському районі Харківської області повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 53865500 з примусового виконання судового наказу № 2н-188/10 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 14 лютого 2022 року державним виконавцем було завершене виконавче провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження (за заявою стягувача) та станом на 19 червня 2025 року виконавчий документ повторно не надходив, станом на 14 лютого 2022 року заборгованість зі сплати аліментів за вищевказаним виконавчим провадженням відсутня (копія, а.с.38).
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї від 09 червня 2025 року № 130 КЗ «Центру соціальних служб» Кегичівської селищної ради дівчинка проживає більше року в родині брата ОСОБА_5 , всім необхідним забезпечена, продукти харчування в достатній кількості, має спальне місце та облаштоване місце для навчання. Стосунки в родині дружні, доброзичливі, конфліктів немає. Родина може скористатися послугою соціального супроводу, відповідно до Державного стандарту, але зараз в цьому немає необхідності (копія, а.с. 39-41).
Згідно висновку органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради від 04 серпня 2025 року №04-09/2550 вважається за доцільне позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно їх неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42-45).
Правові норми законодавства застосовані судом.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачів відбувається втручання в їх право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).
Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:
Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.
При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.
Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, нехтують своїми батьківськими обов`язками і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки.
На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , що повністю відповідає інтересам дитини.
Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на них ст. 150 СК України, відносно неповнолітньої дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей.
Представник позивача просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
При вищевикладених обставинах, судом враховується, що відповідачі є особами працездатного віку, законодавчо на останніх покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню аліменти на дитину ОСОБА_3 розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50 %відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття, що є законодавчо визначеним мінімумом аліментів на дитину.
Одночасно судом враховується, що статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Органом опіки та піклування подання про призначення піклувальника неповнолітній дитині до суду не надано. За таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання щодо призначення дитині піклувальника та передає дитину органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради для подальшого її влаштування.
Доказів про наявність у відповідачів власного житла суду не надано, ці питання підлягають вирішенню у порядку ст. 249 СК, ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства».
Судові витрати.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.
Так, враховуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з кожного відповідача на користь держави в розмірі 2422,40 грн за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований АДРЕСА_2 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , органу опіки та піклування Кегичівської селищної ради для подальшого його влаштування.
Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь прийомних батьків, батьків вихователів, опікунів/піклувальників, в залежності від подальшої форми влаштування дитини, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2025 року і до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь прийомних батьків, батьків вихователів, опікунів/піклувальників, в залежності від подальшої форми влаштування дитини, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2025 року і до досягнення нею повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: орган опіки та піклування Кегичівської селищної ради, місцезнаходження: 64003, Харківська область, Берестинський район, с-ще Кегичівка, вул. Волошина, буд. 33, ,

представник позивача: Богинська Тетяна Іванівна, адреса для листування: 64003, Харківська область, Берестинський район, с-ще Кегичівка, вул. Волошина, буд. 50,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Лигівка Сахновщинського району Харківської області, паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт. Путила Путильського району Чернівецької області, паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя Н.М. Куст