№ 2/183/6693/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 листопада 2025 року Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа прокурор Зубко Олександр Олександрович про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у рамках кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2025 року позивачі звернулися до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5 , третя особа прокурор Зубко О.О. про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у рамках кримінального провадження.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві позивачами вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України не дотримані.

Позовна заява не містить підтвердження позивачів про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Позивачі разом із позовною заявою звернулися до суду з клопотанням про звільнення їх від сплати судового збору, при цьому зазначили, що вони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Однак п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В позовній заяві позивачі ставлять вимоги про стягнення з відповідача компенсацію моральної шкоди у таких розмірах:

-на користь трьох неповнолітніх дітей (через законного представника) по 400 000 грн. кожному, що разом становить 1 200 000 грн.;

-на користь ОСОБА_3 500 000 грн.;

-на користь ОСОБА_4 500 000 грн.;

-на користь ОСОБА_2 500 000 грн.

Позовна заява і додані до неї документи не містить підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору за вимогу про стягнення компенсації за моральну шкоду.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ч.7 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Враховуючи, що позивачі, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, під вказані умови статті (п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір») не підпадає, матеріали справи не містять підтверджуючих даних, які б давали підстави для звільнення позивачів від сплати судового збору, необхідно здійснити сплату судового збору за вимогу про стягнення компенсації за моральну шкоду або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України). Однак спосіб відшкодування моральної шкоди грішми не підміняє собою розуміння моральної шкоди як немайнової шкоди. Отже, моральна шкода відноситься до вимог немайнового характеру.

В свою чергу, у постанові КЦС ВС від 28 листопада 2018 р. у справі № 761/11472/15-ц; ухвалі КЦС ВС від 08 липня 2020 року у справі № 213/4130/19 зроблено такий висновок: за змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо). Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а, отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві повинно бути зазначено у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачами не зазначено докази, що підтверджують завдання їм моральної шкоди, зокрема, відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між моральними стражданнями позивачів та діями відповідача, інші письмові докази, якими позивач може підтвердити викладені обставини та вимоги.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивачів, для відшкодування моральної шкоди, та, відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна останній моральна шкода.

Тому, позивачі повинні обґрунтувати суму заявленої ними моральної шкоди та надати відповідний розрахунок, згідно з яким позивачі оцінили свої моральні страждання.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином, позивачі повинні посилатись на обставини та докази, щодо заподіяння діями відповідача моральної шкоди, надати відповідні докази. Власне, позивачі посилаються на вирок суду у кримінальній справі, який набрав законної сили, та окрім вироку не надано суду жодного доказу.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Вимога позивачів, а саме: «стягнути з ОСОБА_5 користь позивачів компенсацію моральної шкоди відповідно до зазначених сум», не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів.

Позивачам варто привести у відповідність зазначену вимогу.

Крім того, як вбачається з матеріалів позову, позивачами в якості третьої особи зазначено прокурора у кримінальній справі ОСОБА_6 , проте, позивачами не зазначено, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки зазначеної особи в розумінні ст. 53 ЦПК України.

Також, позивач ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що вона є законним представником трьох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні, однак останні не вказані в якості учасників справи, відсутні їх свідоцтва про народження, а також відсутні будь які документи, які посвідчують особу, і інших позивачів.

Згідно зі ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Однак, в порушення вказаних вимог, позивачами не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї для відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

За таких підстав позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, тому вона має бути залишена без руху і надати позивачам строк для усунення вищевказаних недоліків, зокрема:

надати уточнену позовну заяву в якій зазначити в чому саме полягає заподіяна моральна шкода, з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди, а також обґрунтувати суму заявленої моральної шкоди, надати відповідний розрахунок, згідно з яким позивачі оцінили свої моральні страждання;

сплатити судовий збір за подання позову про відшкодування моральної шкоди або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону;

зазначити відомості про вжиття заходів до судового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

привести у відповідність до вимог ЦПК України вимоги пункту першого прохальної частини позовної заяви;

надати до суду, завірені, відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, копії документів, які нею додані до позовної заяви і на які вона посилається в позовній заяві, а також копію позовної заяви з додатками для всіх учасників справи;

вказати вірно всіх учасників справи, зокрема і неповнолітніх дітей, а також визначитися з третьою особою.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху в даному випадку не є відмовою у доступі до правосуддя, оскільки не позбавляє позивачів можливості захисту порушеного права у спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа прокурор Зубко Олександр Олександрович про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у рамках кримінального провадження.

Повідомити про вказане позивачів та надати їм строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.