ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

05 листопада 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 954/1832/24

Номер провадження: 22-ц/819/1117/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Базіль Л.В., Приходько Л.А.

секретар Олійник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Олійник В.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав останньої відносно неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.01.2009 по 16.12.2021 рік, коли шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту розірвання шлюбу, тобто з 16.12.2021, діти проживають разом з батьком, мати участі у вихованні та утримані дітей не бере. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.07.2024 року з ОСОБА_3 було стягнено на користь ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання двох дітей. Позивач разом з неповнолітніми дітьми є тимчасово переміщеними особами з травня 2023 року, проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від обов`язків по вихованню своїх дітей, не забезпечує соціальної адаптації та нормального психологічного, морального та фізичного розвитку дітей, що є вкрай необхідною умовою в сьогоднішніх реаліях, не проявляє зацікавленості до них, не цікавиться їх здоров`ям, матеріальної допомоги для гідного розвитку синів не надає, не цікавиться їх духовним, фізичним та соціальним розвитком, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 липня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів винної поведінки відповідачки щодо дітей. При прийнятті рішення судом в першу чергу були взяті до уваги законні інтереси дітей, які були опитані в ході розгляду справи. Орган опіки і піклування надав свій висновок по обставинам справи, за змістом якого вирішення позовних вимог поклав на розсуд суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат Онищенко Л.В., діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства, невідповідність висновків суду матеріалам справи, неповне дослідження обставин справи. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази та обставини по справі, які підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_3 від виконання материнських обов`язків, оскільки вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх навчанням, не спілкується з дітьми.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Письмовий відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 09.05.2024 року встановлено, що останній проживає разом з неповнолітніми синами, для яких створені всі умови виховання та розвитку. За висновком також встановлено, що батько дітей ОСОБА_2 виконує батьківські обов`язки, дбає про стан здоров`я своїх дітей та займається їхнім розвитком.

До матеріалів справи додано висновки про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , видані від 05.07.2024 року.

За декларацією №0001-92Т5-09АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено, що визначено лікаря-педіатра у КП «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги», який надаватиме первинну медичну допомогу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де законним представником пацієнта зазначено: ОСОБА_3 (внесені відомості про документ, що посвідчує особу); довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом визначено ОСОБА_3 ; наявний підпис законного представника, дата подання декларації 03.06.2024.

За декларацією №0001-Р375-09АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу встановлено, що визначено лікаря-педіатра у КП «Галицинівський центр первинної медико-санітарної допомоги», який надаватиме первинну медичну допомогу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де законним представником пацієнта зазначено: ОСОБА_2 (внесені відомості про документ, що посвідчує особу); довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом не визначено; наявний підпис законного представника, дата подання декларації 03.06.2024.

За довідкою №65 від 09.05.2024, виданою Закладом загальної середньої освіти «ПРИБУЗЬКИЙ ЛІЦЕЙ ГАЛИЦИНІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ МИКОЛАЇВСЬКОГО РАЙОНУ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ», ОСОБА_4 навчається дистанційно (онлайн) у 6 класі.

За характеристикою учня закладу середньої освіти «Прибузький ліцей Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається у 6 класі Прибузького ліцею з 01.09.2023, забезпечений всіма приладдями для якісного дистанційного навчання; програмний матеріал засвоює на середньому та достатньому рівнях; неконфліктний, спокійний, відповідальний. Батько, ОСОБА_2 приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню сина, забезпечує відвідування учнем навчальних занять, бере активну участь у батьківських зборах, підтримує постійно зв`язок з класним керівником. Мати ОСОБА_3 з сім`єю не проживає і вихованням сина не займається; з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася.

За довідкою №64 від 09.05.2024, виданою Закладом загальної середньої освіти «ПРИБУЗЬКИЙ ЛІЦЕЙ ГАЛИЦИНІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ МИКОЛАЇВСЬКОГО РАЙОНУ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ», ОСОБА_5 навчається дистанційно (онлайн) у 8 класі.

За характеристикою учня закладу середньої освіти «Прибузький ліцей Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у Прибузькому ліцеї з 01.09.2023, має середній та достатній рівні навчальних досягнень; пропусків занять без поважної причини не має. Батько, ОСОБА_2 приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню сина, забезпечує відвідування учнем навчальних занять, бере активну участь у батьківських зборах, контактує з класним керівником. Мати ОСОБА_3 з сім`єю не проживає і вихованням сина не займається; з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася.

За довідкою від 30.05.2023 №4818- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, виданою Галицинівською сільською радою від 30.05.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , у відомостях про законного представника зазначено ОСОБА_2 .

За довідкою від 30.05.2023 №4818- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, виданою Галицинівською сільською радою від 30.05.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; у відомостях про законного представника зазначено ОСОБА_2 .

За довідкою від 30.05.2023 №4818- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, виданою Галицинівською сільською радою від 30.05.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням від 16.12.2021 Новокаховського міського суду Херсонської області у справі №661/4112/21, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16.07.2024 у справі №477/1633/24, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Відомості про наявність заборгованості зі сплати аліментів у відповідача відсутні.

За висновком про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету сільської ради від 25.06.2025 №10, Галицинівська сільська рада Миколаївської області, як орган опіки та піклування, питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишає на розсуд суду.

Опитані судом першої інстанції неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 пояснили, що погано пам`ятають свою матір, в даний час з нею не спілкуються, постійний догляд за ними здійснює виключно тато ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу статті 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Із положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» («Mamchur v. Ukraine», заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, пункт 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, пункти 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що проживання дитини разом із батьками в сім`ї відповідає якнайкращим її інтересам, оскільки дитина має право на особисте піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Розлучення дитини з батьками може бути обумовлене лише виключними обставинами, в тому числі неправомірною поведінкою батьків, яка призводить до грубого порушення економічних, соціальних і культурних прав дитини, створює загрози для безпечних умов її проживання та розвитку, перешкоджає належному матеріальному забезпеченню дитини.

Позбавлення батьківських прав є одним із заходів сімейно-правової відповідальності, яка спрямована на захист прав та інтересів дитини, настає при винній поведінці батьків на підставах і у порядку, передбачених законом, та породжує настання невигідних для батьків наслідків, у тому числі втрату права, заснованого на спорідненості з дитиною.

Однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійний характер.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Зібрані докази в справі вказують на те, що з моменту залишення тимчасово-окупованої території України в травні 2023 року неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають і знаходяться на утриманні свого батька ОСОБА_2 . Мати дітей - відповідачка ОСОБА_3 не виїхала з ТОТ, не проживає разом із синами, не виконує належним чином свої обов`язки щодо їх виховання та утримання, не виявляє інтересу до їх життя і навчання.

Водночас ОСОБА_3 не виявляє негативної поведінки та не вчиняє протиправних дій щодо сина.

Слід зазначити, що при розгляді даної справи, а ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, суди не отримали можливості заслухати думку відповідачки з приводу підстав позову, оскільки останнім відомим місцезнаходженням ОСОБА_3 є тимчасово окупована територія України, та її повідомлення про час та місце розгляду судових справ здійснювалося у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення відповідного повідомлення на сайті судової влади.

Проте, колегія суддів вважає, що встановивши ці обставини та першочергово врахувавши інтереси дітей, опитавши їх у судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу сімейно-правової відповідальності у виді позбавлення батьківських прав відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Колегія суддів вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Колегія суддів також враховує, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив із нею сімейних відносин не буде відповідати інтересам дітей.

Суд першої інстанції повно з`ясував усі обставини справи та правильно застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними. Посилання на судову практику Верховного Суду колегією суддів не приймаються, оскільки обставини, встановлені за наслідком розгляду вказаних в апеляційній скарзі справ не є подібними до обставин даної справи.

Також колегія суддів зважає на ту обставину, що орган опіки і піклування у своєму висновку поклав вирішення позовних вимог на розсуд суду та у висновку не наведено підстав і аргументів, які б вказували на доцільність застосування саме такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачки, не наведено даних, які об`єктивно характеризують відповідача, не встановлені фактичні обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей та можливі причини такого ухилення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 369, 374,375,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.В. Радченко

Судді Л.В. Базіль

Л.А. Приходько