У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2025 Справа №607/18529/24 Провадження №2-з/607/80/2025

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою представника позивача акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області О. Я, Герчаківської перебувають матеріали цивільної справи № 607/18529/24 за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

17 вересня 2025 року судом у цій справі постановлено ухвалу, якою призначено судову економічну експертизу; проведення експертизи доручено експертам судовоекспертної установи Тернопільського науководослідного експертнокриміналістичного центру МВС України; на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

04 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Павленка С. В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

У заяві про забезпечення позову представник акціонерного товариства «ОТП Банк» просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме:

- земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р., с. Лозова, кадастровий номер: :01:001:2677, загальна площа: 0.1201 га., час державної реєстрації: 10 червня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; загальна площа: 8,3 кв. м; житлова площа: 8.3 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56893227 від 02 березня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_3 ; загальна площа: 8,8 кв. м; житлова площа: 8.8 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56889913 від 02 березня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_2 ; загальна площа: 8,8 кв. м; житлова площа: 8.8 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56889639 від 02 березня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_3 ; загальна площа: 8,8 кв. м; житлова площа: 8.8 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56886716 від 02 березня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_2 ; загальна площа: 8,8 кв. м; житлова площа: 8.8 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56886128 від 02 березня 2021 року;

- будинок АДРЕСА_3 ; загальна площа: 8,9 кв. м; житлова площа: 8.9 кв.м.; форма власності: приватна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56885462 від 02 березня 2021 року;

В обґрунтування поданої заяви представник акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвокат Павленко С. В. зазначив, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа № 607/18529/24 за позовом АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № від 28 вересня 2021 року, станом 20 березня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить розмір 1 022 366,76 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 873 790,10 грн; заборгованості за відсотками 148 576,66 грн.

Представник позивача стверджує, що відповідач навмисно протягом тривалого часу не здійснює виконання зобов`язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування, діє недобросовісно, ухиляється від виконання покладених кредитним договором зобов`язань. Таким чином, з огляду на розмір заборгованості, що утворилась і зазначена в позові, існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника за рахунок наявного у нього майна через недобросовісність позичальника. Адвокат Павленко С. В. також звертає увагу на те, що виконання зобов`язань відповідачів за Кредитним договором № від 05 серпня 2020 року не забезпечене заставою чи іпотекою, а тільки порукою.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № від 28 вересня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 28 вересня 2021 було укладено Договір поруки № SR_.

У ОСОБА_1 відсутнє рухоме та нерухоме майно на праві приватної власності. В свою чергу, АТ «ОТП Банк» повідомляє, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 447253779 від 10 жовтня 2025 року у ОСОБА_2 на праві власності наявне нерухоме майно, яке судом описано вище, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Вартість земельної ділянки за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р., с. Лозова, кадастровий номер: :01:001:2677, складає 9 876,21 грн, що підтверджується витягом №НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, копія якого додається.

Ринкова вартість будинку в с. Лозова, Тернопільської області, станом на 10 жовтня 2025 року в середньому становить 22 387,53 грн за м2. Тобто, вартість одного садового будинку складає приблизно 185 816,49 грн, проте потрібно зважати на наявний зовнішній та внутрішній стан будинку та розташування.

Враховуючи вартість шести садових будинків та земельної ділянки розміром 0.1201 га. в с. Лозова, Тернопільської області, що належать ОСОБА_2 можна зробити висновок, що вартість вищезазначеної нерухомості є співмірною до ціни позову.

Невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернулась до суду та унеможливить виконання рішення суду.

Представник позивача м- адвокат Павленко С. В. вважає, що з огляду на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосування вказаного у заяві заходу забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Отож, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до таких висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будьякій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільнопроцесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 вказаної Постанови містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Так, зі змісту заяви встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення боргу у розмірі 1 022 366,76 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 873 790,10 грн; заборгованості за відсотками 148 576,66 грн. Заборгованість має місце у зв`язку із порушенням умов Кредитного договору № від 28 вересня 2021 року позичальником ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК». Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 28 вересня 2021 було укладено Договір поруки № SR_.

Виникла заборгованість є спірною, а тому суд ухвалою від17 вересня 2025 року призначив у справі № 607/18529/24 судову економічну експертизу.

Отож, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі № 726/822/21.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відтак, проаналізувавши матеріали та доводи заяви про забезпечення позову, суд виснує, що між сторонами виник спір про стягнення боргу за договором кредиту, який забезпечено порукою, та за твердженнями сторони позивача, з огляду на розмір заборгованості, що утворилась і зазначена в позові, існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника за рахунок наявного у нього майна через недобросовісність позичальника. У ОСОБА_1 відсутнє рухоме та нерухоме майно на праві приватної власності. В свою чергу, АТ «ОТП Банк» повідомляє, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 447253779 від 10 жовтня 2025 року у ОСОБА_2 на праві власності наявне нерухоме майно, яке судом описано вище, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Однак, окрім цих тверджень, до заяви про забезпечення позову не додано будь-яких підтверджуючих документів, які б свідчили про спроби ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 відчужити або вчинити інші дії з цим майном. Доказів на підтвердження таких намірів представником позивача надано не було, а твердження щодо можливого відчуження у майбутньому вказаного майна - є припущенням.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки представником позивача не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 згідно наведеного вище переліку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача адвоката Павленка С. В. про забезпечення позову.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріальноправових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження №6117180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 1290гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

З матеріалів поданої заяви про забезпечення позову судом не встановлено доказів на підтвердження намірів у ОСОБА_2 щодо відчуження майна, на яке представник позивача просить накласти арешт, а твердження адвоката Павленка С. В. щодо можливого відчуження у майбутньому вказаного вище майна є припущенням.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки представником позивача не наведено достатніх підстав для застосування забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна поручителя, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Павленка С. В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 149153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні заяви представника позивача акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Павленка Сергія Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська