Суддя Баронін Д. Б.
Справа № 644/7751/25
Провадження № 2/644/4240/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Нестеренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне.

05.12.2023 було укладено кредитний договір № 1327088 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 . Крім того, 24.12.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1327088.

ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1327088 в загальному розмірі 46000 грн., яка складається з наступного: 5000 грн. - заборгованість по кредиту; 41000 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 1327088 від 05/12/2023 в розмірі 46000 грн., а також судові витрати.

1.2. Відповідач надав відзив, в якому вказав, що позивачем не доведено отримання згоди від відповідача на застосування інформаційно-телекомунікаційної системи для укладання кредитного договору, форма якого (електронна) суперечить ст. 1055 ЦПК України.

Крім того, позивач здійснюючи електронний безготівковий переказ кредитних коштів порушив ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію», яка передбачає, що порядок надання банківських послуг, випуску та обігу електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством. Що у свою чергу доводить протиправність укладання кредитного договору в електронній формі.

Позивачем не надано жодного первинного документа, який би підтверджував зміну активів товариства під час виконання Договору №1327988 від 05.12.2023, враховуючи, те що у розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, що міститься в матеріалах справи, міститься інформація про часткове погашення.

Витяг з реєстру боржників, що був наданий позивачем на підтвердження набуття права вимоги, не містить підписів уповноважених представників сторін договору, не містить печаток, а отже до фактора права вимоги за договором споживчого кредиту не перейшли.

1.3. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому вказав, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Кредитний договір укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем, цей договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві.

Крім того, переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією листа платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК».

Стосовно нарахування процентів, то у даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Стосовно правомірності факторингу та повідомлення про відступлення прав вимоги, то відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором.

1.4. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судовому засіданні присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач додатково надав до суду клопотання про списання відсотків за користування кредитом, оскільки він є військовослужбовцем, брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Судом встановлено, що 05.12.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1327088, відповідно до якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора A426.

Згідно з п.п. 1.3., 1.4. договору сума кредиту складає 5000 гривень, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Згідно з п.п. 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:

1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.

1.5.2. Знижена процентна ставка 0,010% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 04.01.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

У п. 2.1 договору вказано, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до листа № 8 від 14.01.2025 між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Слон Кредит» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит»: 05.12.2023 01:05:09 на суму 5000 грн. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .

Згідно з листом АТ «Універсал Банк» від 28.08.2025 ОСОБА_1 було видано картку № НОМЕР_2 , а 05.12.2023 на дану платіжну картку відбулося зарахування коштів у розмірі 5000 грн.

2.2. 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» уклали Договір факторингу № 24122024.

Пунктом 1.1. Розділу 1 договору, передбачено, що фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а останній відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру божників від 24.12.2024 до Договору факторингу № №24122024 від «24» грудня 2024 року, «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 46000 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000 грн., заборгованість за відсотками 41000 грн..

2.5. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24.12.2024 загальна сума на дату відступлення згідно кредитного договору № 1327088 від 05.12.2023 складає 46000 грн., а саме: за кредитом: 5000 грн., по відсотках (на дату продажу): 41000 грн.

2.6. Згідно з посвідченням офіцера НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі щонайменше з 30.03.2019.

Згідно з довідкою від 13.10.2025 № 2532, виданою командиром в/ч НОМЕР_4 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 з 26.01.2021.

Зі змісту контракту про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ на посадах осіб офіцерського складу видно, що ОСОБА_1 уклав вказаний контракт 30.03.2019 на строк п`ять років.

Згідно з довідками від 08.04.2020, 02.03.2021, виданими командиром військової частини НОМЕР_5 , ОСОБА_1 в 2019, 2020, 2021 роках неодноразово протягом вказаних у довідках періодів брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до довідки від 23.10.2025, виданої командиром військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 01.01.2025 протягом переважної частини часу (періоди вказані у довідці) до 30.09.2025 виконував бойові (спеціальні) завдання в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за виконання яких йому здійснювалася доплата.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

3.3. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч. 1 ст. 13 вищевказаного Закону договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

3.4. Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема, для осіб офіцерського складу з числа:

військовослужбовців, які закінчили вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти за програмою підготовки для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу та оволоділи: спеціальностями льотного складу авіації - 10 років; іншими спеціальностями - 5 років; громадян, яким первинне військове звання присвоєно після проходження повного курсу військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу або в порядку атестування осіб до присвоєння первинних військових звань офіцерського складу запасу, - від 2 до 5 років; інших громадян - від 1 до 5 років.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 23 вищевказаного Закону під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки, зокрема, на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

3.5. У ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинною з 19.08.2022 до 04.05.2024, вказано, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

3.6. У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року по справі № 502/1438/18 вказано, що дія частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором, наступними кредиторами та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).

4.2. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, факт видачі кредиту відповідачу, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступниками та позивачем щодо спірного договору.

Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено отримання згоди від відповідача на застосування інформаційно-телекомунікаційної системи для укладання кредитного договору, форма якого (електронна) суперечить ст. 1055 ЦК України, є неспроможними. Електронна форма кредитного договору у сфері споживчого кредитування передбачена ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування».

В матеріалах справи наявні належні та достатні докази видачі кредиту відповідачу та належності йому картки, на яку було зараховано кредитні кошти. Лист АТ «Універсал Банк» достовірно підтверджує вказані відомості.

Витяг з реєстру боржників, що був наданий позивачем, є достатньо достовірним доказом для підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. В разі, якщо відповідач вважав цей витяг недостовірним чи недостатнім доказом, він міг би заявити клопотання про витребування повного тексту реєстру боржників, проте такого клопотання заявлено не було. Крім того, до суду не було надано доказів того, що первісний кредитор продовжує вимагати від відповідача погашення боргу на його користь, що додатково свідчить про дійсність переходу прав вимог до позивача.

4.3. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом суд приходить до наступного.

Зі змісту наданого відповідачем посвідчення офіцера, а також зі змісту наданих відповідачем довідок та копії контракту видно, що з 30.03.2019 відповідач перебуває на військовій службі за контрактом, тобто є військовослужбовцем. П`ятирічний термін дії його контракту 30.03.2024 було продовжено у зв`язку із воєнним станом на підставі п. 2 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Крім того, з наданих відповідачем довідок видно, що він протягом строку своєї військової служби багаторазово брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Тобто, станом на час укладення спірного кредитного договору, а також протягом 140-денного періоду користування кредитом та нарахування відсотків за користування кредитом, відповідач був військовослужбовцем, який брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, в Україні з 17.03.2014 до теперішнього часу безперервно триває особливий період, а з 24.02.2022 цей особливий період пов`язаний з оголошенням воєнного стану.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка була чинною з 19.08.2022 до 04.05.2024), де вказано, що військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, проценти за користування кредитом не нараховуються.

Суд звертає особливу увагу на те, що зміст вищевказаної норми Закону, а також висновки Верховного Суду у постанові від 14 травня 2021 року по справі № 502/1438/18 вказують на застосування цієї норми до всіх військовослужбовців, незалежно від того чи проходять вони службу за контрактом або є мобілізованими. На правильність цього висновку вказує те, що у цій нормі після згадки про мобілізованих військовослужбовців окремо після коми та союзу «а» вказані ще й взагалі всі «військовослужбовці під час дії особливого періоду».

У постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 749/298/19, від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18, від 24 вересня 2020 року у справі №552/2774/19 вищевказану норму Закону було застосовано саме до осіб, які проходять військову службу за контрактом. Вказівка ж у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 на те, що вказана норма стосується виключно мобілізованих позичальників, на думку суду, стосується застосування норми саме до позичальників (а не до поручителів), що видно з подальшого тексту цієї постанови Крім того, подальша практика Верховного Суду у наведених справах підтверджує, що ця норма стосується осіб, які проходять військову службу за контрактом.

Таким чином, з відповідача не можуть бути стягнуті відсотки за користування кредитом в сумі 41000 грн. і у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 5000 грн.

При цьому, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно ст. 625 ЦК України до моменту виконання рішення згідно з ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 07.08.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 10,87% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 263,31 грн. (2422,40 х 0,1087).

5.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Представником позивача було надано договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., у якому визначено, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до акту № 10274 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.08.2025, Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1327088 від 05.12.2023, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 на загальну суму у розмірі 10000 грн.

На думку суду, всі вказані у акті роботи входять до обсягу правової допомоги по цій справі.

Однак, розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію пропорційності, враховуючи часткове задоволення позову. Враховуючи вищевказані обставини та факт часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 1087 грн. (10000 х 0,1087) в порядку відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс. 118/2) заборгованість за кредитним договором № 1327088 від 05.12.2023 у розмірі 5000 грн.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс. 118/2) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 263 грн. 31 коп. та витрати на отримання правової допомоги в сумі 1087 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Денис БАРОНІН