ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2541/24

Головуючий у першій інстанції Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1522/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року (місце ухвалення м. Бахмач) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення матеріальної (майнової) шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «АРКС», ОСОБА_3 , АТ «СК «ББС Іншуранс» про стягнення матеріальної (майнової) шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування посилалась на те, що у провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувало кримінальне провадження №756/15067/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 16.08.2021, пасажиру автомобіля ТOYOTA СОRОLLА, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлено судово-медичною експертизою, та які відностяться до категорії середньої тяжкості.

За доводами позову, згідно ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 30.08.2024 на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження закрито; цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «СК «АРКС» та ПАТ «СК БРОКБІЗНЕС» залишено без розгляду.

Як стверджує позивачка, оскільки кримінальна справа закрита з нереабілітуючих підстав, тому вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена/підтверджена судом/судовим рішенням, тому відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України наявна вина і іншого учасника ДТП ОСОБА_7 та солідарна відповідальність вказаних осіб перед нею.

Також позивачка зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона та її син отримали тілесні ушкодження і на відновлення здоров`я нею було витрачено 8637,62 грн, які підтверджені документально. Крім того, тілесні ушкодження, порушення здоров`я та звичного режиму життя і роботи, біль і страх за життя сина, призвело до глибоких моральних страждань, переживань, втрат позивачки, чим їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 151160,00 грн.

Посилається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «АРКС» на підставі полісу № 203745127, а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 у АТ «СК «ББС Іншуранс» згідно з полісом № 206239246, у зв`язку з чим позивачка звернулася із заявами про виплату страхового відшкодування, однак дані виплати до цього часу не проведені.

Позивачка вважає, що згідно з ч.2 ст.1188 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками перед нею, тому ОСОБА_3 як солідарний боржник в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану спільними діями із ОСОБА_2 , як і ПАТ «СК «АРКС» та АТ «СК «ББС ІНШУРАНС».

Позивачці, як потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдана шкода, пов`язана з її лікуванням, тривалість якого визначена нею з 16.08.2021 по 12.10.2021 - 58 днів (16.08.2021 госпіталізація до КМКЛ ШМД, з 18.08.2021 по 30.08.2021 лікування у стаціонарі, 01.09.2021 зняття швів, а також подальше медичне обстеження та лікування у домашніх умовах). Розмір шкоди, пов`язаної з лікуванням позивачки, яка підлягає відшкодуванню визначена у позові з посиланням на положення ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» на суму 11600,00 грн, а розмір шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності, позивачкою визначений з посиланням на положення ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» на суму 11600,00 грн.

У позові ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «АРКС», АТ «СК «ББС Іншуранс» солідарно 11600,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, та 11600,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаною з тимчасовою втратою працездатності; стягнути на свою користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно у рахунок відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн; стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «АРКС» та АТ «СК «ББС Іншуранс» солідарно у рахунок відшкодування моральної шкоди 1160,00 грн. судові витрати.

Рішенням Бахмацького районного суду від 08.07.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 :

6136,63 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням;

2285,72 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності;

421,12 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 14578,88 грн.

У задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ «СК «ББС Іншуранс» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду обгрунтовано тим, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_2 та цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС», позивачці була завдана матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням та тимчасовою втратою працездатності, страхова виплата повинна бути здійснена саме ПрАТ «СК «АРКС» у межах страхових сум, вказаних у даному полісі, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням позивачки, судом було враховано, що витрати на лікування позивачкою належним чином підтверджені на суму 6136,63 грн, інші надані позивачкою докази судом взяті до уваги не були, оскільки вони не підтверджують витрати на лікування, пов`язаного з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою непрацездатністю позивачки, суд виходив з того, що позивачкою документально підтверджено тимчасову непрацездатність та дійшов висновку, що з ПрАТ «СК «АРКС» підлягаює стягненню 2285,72 грн.

Також враховуючи положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 421,12 грн, а з ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 14578,88 грн, що відповідатиме принципам розумності, справедливості та співмірності та є достатнім для розумного задоволення потреб позивачки та не призведе до її безпідставного збагачення.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, також і щодо солідарного обов`язку відповідачів, та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ «СК «ББС Іншуранс» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бахмацького районного суду від 08.07.2025 про часткове задоволення позовних вимог і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права та правовим позиціям Верховного Суду, а висновки суду, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

У скарзі заявник посилається на те, що в порушення положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України та ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд першої інстанції не розглянув питання стягнення шкоди з ОСОБА_3 та АТ «СК «ББС Іншуранс».

Як вказує заявник, суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта щодо порушень п. 12.9 (б) ПДР України іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , яка також порушила ПДР України, що хоч і не знаходиться причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, проте мало безпосередній вплив в процесі розвитку/скоєння дорожньо-транспортної пригоди саме під час зіткнення автомобілів, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Крім того, заявник посилається на безпідставність застосування судом першої інтанції положень ст. 614 ЦК України та неправильне застосування положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України, оскільки положення ст. 614 ЦК України не є нормою щодо деліктних (позадоговірних) зобов`язань, а ч. 2 сь. 1188 ЦК України є нормою деліктиних зобов`язань учасників, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та яка передбачає відповідальність незалежно від вини учасників деліктних зобов`язань, оскільки відповідні учасники несуть відповідальність по факту заподіяння шкоди, зокрема третій особі.

Також за доводами скарги, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані позивачкою докази на підтвердження витрат на лікування з тих підстав, що вони не пов`язані з лікуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоди та зазначає, що такі витрати були понесені позивачкою саме в період лікування та надала відповідні пояснення.

Заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, оскільки відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачі (страхові компанії) мають відшкодувати позивачці солідарно такі витрати, враховуючи, що вона вже 58 днів перебуває на лікуванні.

Вважає необґрунтованим висновок суду про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди без врахування ступеня тяжкості отриманих позивачкою тілесних ушкоджень та хвилювання за сина, який також перебував в автомобілі під час дорожньо-транспортної пригоди.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві представник АТ «СК «ББС Іншуранс» Хребет Т.І. просить рішення Бахмацького районного суду 08.07.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування посилається, що доводи скарги про наявність підстав для стягнення шкоди з відповідачів солідарно, зокрема ОСОБА_3 та АТ «СК «БС Іншуранс», є безпідставними, оскільки доказів протиправної поведінки водія ОСОБА_3 та причинного зв`язку між її поведенкою та настанням шкоди, в судовому засіданні не встановлено і оскільки дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому у АТ «СК «ББС Іншуранс» відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування. В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, від 29.06.2022 у справі № 477/874/19, Верховного Суду, викладені у постанові від 21.09.2022 у справі № 333/874/19.

У поданому відзиві представник ПрАТ «СК «АРКС» Шишлов О.Є. просить рішення Бахмацького районного суду 08.07.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування посилається, що обґрунтованими витратами у відповідності до наданих медичних та копій розрахункових документів страховиком вважаються витрати на суму 5478,33 грн, а інша частина заявлених позивачем вимог, щодо відшкодування витрат на лікування необґрунтована, оскільки не підтверджена документально відповідним закладом охорони здоров`я, розрахунковими документами. Проте, як зазначає заявник, судом першої інстанції було стягнуто 6136,63 грн на користь позивачки у відшкодування витрат на лікування, але враховуючи малозначність різниці між сумою обґрунтованих та задоволених вимог, страховою компанією було прийнято рішення про утримання від оскарження рішення суду першої інстанції в цій частині. Щодо доводів скарги в частині незгоди з визначеним судом розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, заявник зазначає, що відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності складає 1600 грн, проте судом першої інстанції було стягнуто 2285,74 грн, але враховуючи малозначність різниці між сумою обґрунтованих та задоволених вимог, страховою компанією було прийнято рішення про утримання від оскарження рішення суду першої інстанції в цій частині. Також за доводами відзиву, враховуючи положення ст. 26-1 Закону страхову відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодуванняч за шкоду, заподіяну здоров`ю і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно залежно від розміру виплаченого страхового відшкодуваннія за шкоду, заподіяну здоров`ю, а тому вважає, що висновок суду першої інстанції в цій частині є вірним.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що у провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа №756/15067/21 (1-кп/756/500/24), яка надійшла до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001875 у відношенні ОСОБА_2 , стосовно скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, потерпілою у якому є ОСОБА_6 (а.с.16-31, 68-93 т. 1, а.с.172-190 т. 2).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2024 у справі №756/15067/21 (1-кп/756/500/24) ОСОБА_2 на підставі ст.49 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; кримінальне провадження №0001875 від 20.08.2021 відносно ОСОБА_2 закрито; цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПАТ «СК «АРКС», ПАТ «СК «Брокбізнес» залишено без розгляду (а.с.16-17, 213-214 т. 1).

Вказаною ухвалою було встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за таких обставин: 16.08.2021 близько 18:00 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем TOYOTA СОRОLLА д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебували пасажири, рухаючись крайньою лівою смугою проїзної частини вул.Семена Скляренка, зі сторони вул.Ливарської в напрямку вул.Марка Вовчка у місті Києві, здійснив проїзд на зелений сигнал світлофору та виїхавши на регульоване перехрестя вулиць Куренівської та С. Скляренка здійснив маневр повороту ліворуч, попередньо не переконавшись, що вказана зміна напрямку руху буде безпечною та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху, а також повертаючи ліворуч не дав дорогу автомобілю CHEVROLET VOLT д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.16.6 Правила дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення між передньою частиною автомобілю CHEVROLET VOLT д.н.з. НОМЕР_2 та правою бічною частиною автомобіля TOYOTA СОRОLLА д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ТOYOTA СОRОLLА д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження (т.1 а.с.16 зворотна сторона).

Згідно з копією висновку експерта №СЕ-19/111-21/45648-ІТ, виконаного у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021, причиною виникнення даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля TOYOTA СОRОLLА д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам пунктів 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України ( а.с.93-98 т. 2).

З копії висновку експерта №042-1171-2021, виконаного у кримінальному провадженні №0001875 від 20.08.2021, вбачається, що під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 16.08.2021 о 18:10 год. (під час огляду лікарем/лікарями швидкої медичної допомоги), у ОСОБА_4 , з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення інструментальних досліджень та стаціонарного лікування, клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження - закрита травма грудної клітки: переломи 3, 5 ребер справа; крововиливи у тканину обох легень; яка супроводжувалась розвитком пневмотораксу правої легені. Є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості (а.с.90-92 т. 2).

Також, судом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що транспортні засоби, за участі яких сталася ДТП були застраховані: автомобіль TOYOTA СОRОLLА, д.н.з. НОМЕР_1 згідно з полісом № ЕР203745127 страховиком АТ «СК «АРКС»; автомобіль CHEVROLET VOLT, д.н.з. НОМЕР_2 згідно з полісом № 205417884 страховиком ПРАТ «СК «Брокбізнес», яке було перейменоване у СК «ББС ІНШУРАНС» (а.с.35, 41, 195 т. 1).

Згідно з полісом № ЕР203745127, який діє з 11.02.2021 по 10.02.2022 включно, страховик АТ «СК «АРКС» забезпечив транспортний засіб TOYOTA СОRОLLА, номерний знак НОМЕР_1 , визначивши страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000.00 грн.; за шкоду, заподіяну майну 130000.00 грн (а.с.195 а.с. 1).

Відповідно до копій заяв від 09.09.2021, від 17.09.2021, ОСОБА_4 зверталася до АТ «СК «АРКС» та ПАТ «СК «Брокбізнес» щодо виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП 16.08.2021 (а.с.36-37, 42-43, 196, 210-211 т. 1).

Згідно з відповіддю від 16.09.2021 №8295/12 цв, страховою компанією було повідомлено ОСОБА_4 про перелік документів, які їй необхідно подати для отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну ДТП, яка мала місце 16.08.2021, за участі автомобіля TOYOTA СОRОLLА, номерний знак НОМЕР_1 ( а.с.197 т. 1).

У листі від 12.11.2024 №2195-05, АТ «СК ББС ІНШУРАНС» повідомило позивачку про відсутність підстав для виплати їй страхового відшкодування, оскільки порушень Правил дорожнього руху та протиправність поведінки ОСОБА_3 , як водія забезпеченого транспортного засобу CHEVROLET VOLT, д.н.з. НОМЕР_2 , не встановлено, тому внаслідок ДТП, яка мала місце 16.08.2021 її цивільно-правова відповідальність не настала (а.с.218-220 т. 1).

Згідно з копіями виписки №16634 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 та довідки № 98, виданих 30.08.2021 КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої допомоги» відділенням політравми, ОСОБА_4 , яка не працює, знаходилась у вказаному медичному закладі на стаціонарному лікуванні з 18.08.2021 по 30.08.2021 із діагнозом: ЗТГК: перелом 3, 4, 5 ребер справа, забій нижніх долей обох легень, правобічний гемопневмоторакс, лівобічний малий гідроторакс (а.с.47, 48 т . 1).

Також, враховуючи записи лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Деснянського району м.Києва, який внесений 19.08.2021, ОСОБА_4 19.08.2021 була оглянута сімейним лікарем, їй було діагностовано травму органів дихання. У анамнезі хвороби зазначено: 16.08.2021 потрапила у ДТП як пасажир таксі, була госпіталізована у КМКЛ ШМД, оглянута у приймальному відділенні та відпущена додому з діагнозом забій (а.с.49 т. 1).

За матеріалами справи, зокрема, копії запису лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Деснянського району м.Києва, який внесений 20.09.2021, ОСОБА_4 20.09.2021 була оглянута сімейним лікарем, їй було діагностовано: №80 Черепно-мозкова травма інша (а.с.53 т. 1).

Згідно з записом лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Деснянського району м.Києва, який внесений 23.09.2021, ОСОБА_4 після вищевказаної МРТ, 23.09.2021 була обстежена сімейним лікарем з приводу головного болю, який пов`язує з ДТП (а.с.54 т. 1).

Матеріалами справи підтверджується, що 01.12.2021 ОСОБА_4 зверталась із заявою до психологічної служби школи № 306 про проведення з її дитиною ОСОБА_9 трьох занять за тематикою «Психологічний стрес після ДТП» і згідно довідки від 03.12.2021 №688, за вищевказаним запитом ОСОБА_4 з учнем 3-Г класу ОСОБА_9 була проведена робота практичним психологом школи №306 (а.с.56, 57 т. 1, а.с.87-88 т. 2).

Наявними в матеріалах справи копіями дублікатів чеків, які надані суду ОСОБА_2 , підтверджується, що він у період з 20.08.2021 по 07.09.2021 перерахував на рахунок ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 1920,00 грн (а.с.236 зворот, 251 т. 1).

Також судом були досліджені копії платіжних документів, які були надані ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на лікування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (а.с 60-65 т. 1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини Цепенди та цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС», позивачці була завдана матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням та тимчасовою втратою працездатності, страхова виплата повинна бути здійснена саме ПрАТ «СК «АРКС» у межах страхових сум, вказаних у даному полісі, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Щодо вимоги про стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням позивачки, судом було враховано, що витрати на лікування позивачкою належним чином підтверджені на суму 6136,63 грн, інші надані позивачкою докази судом взяті до уваги не були, оскільки вони не підтверджують витрати на лікування, пов`язаного з лікуванням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою непрацездатністю позивачки, суд виходив з того, що позивачкою документально підтверджено тимчасову непрацездатність та дійшов висновку, що з ПрАТ «СК «АРКС» підлягаює стягненню 2285,72 грн.

Також враховуючи положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 421,12 грн, а з ОСОБА_2 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 14578,88 грн, що відповідатиме принципам розумності, справедливості та співмірності та є достатнім для розумного задоволення потреб позивачки та не призведе до її безпідставного збагачення.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «АРКС» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, також і щодо солідарного обов`язку відповідачів, та у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ «СК «ББС Іншуранс» про стягнення/відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування завданої шкоди частково внаслідок ДТП з ПрАТ «СК «АРКС» та відмови у зодоволеннні позовних вимг щодо ОСОБА_3 , АТ «СК «ББС Іншуранс» погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною першою статті 979 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як передбачено статтею 23 Закону №1961-ІV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно пункту 24.1 статті 24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Частиною першою статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується винною особою.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У разі настання страхового випадку, пов`язаного з ушкодженням здоров`я, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому обґрунтовані витрати, пов`язані з його лікуванням і протезуванням. Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати лише з підстав, установлених договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 4 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) та 20 лютого 2020 року (№753/15214/16-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Преюдиційні обставини, що установлені вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, постановлено ухвалу або прийнято постанову суду, лише в питанні чи мали місце неправомірні дії та чи вчинені вони цією особою. Ці обставини доказуванню не підлягають. Усі інші обставини повинні бути доведені учасниками справи в загальному порядку.

Положеннями ст. 25 Закону №1961-ІV передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності, які для працюючої особи оцінюються в розмірі неотриманої середньої заробітної плати, обчисленої відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно ст.26-1 Закону №1961-ІV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г», «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до положень п. 36.3 ст. 36 Закону №1961-ІV у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Судом встановлено та підтверджується матералами справи, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та проходила лікування, у зв`язку з чим їй була завдана матеріальна шкода, пов`язана з лікуванням та тимчасовою втратою працездатності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «АРКС», яке визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і не заперечило розмір понесених ОСОБА_1 витрат на лікування.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що страхова виплата у даному випадку повинна бути проведена ПрАТ «СК «АРКС» у межах страхових сум, передбачених полісом, а у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено витрати позивачки, пов`язані з придбанням медичних препаратів та проходження медичних процедур у зв`язку з ушкодженнями, отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на суму 6136,63 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги надані позивачкою копії квитанції від 19.08.2021 на суму 225,15 грн, чеку від 30.08.2021 на суму 144,30 грн, чеку від 23.08.2021 на суму 829,50 грн, чеку від 06.09.2021 на суму 354,34 грн, оскільки надані платіжні документи підтверджують лише факт проведеної транзакції по терміналу та які не є товарними чеками, отже неможливо встановити за які товари, роботи чи послуги було здійснено оплату.

Крім того, надані позивачкою копія товарного чеку від 19.11.2021 про сплату стоматологічному центру ДЮШАТО 350,00 грн та копія фіскального чеку від 18.08.2021 на суму 280,00 грн не є доказами на підтвердження понесених витрат на лікування ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачкою, а вимог щодо стягнення витрат на лікування неповнолітнього заявлено не було, отже суд першої інстанції розглянув справу у межах заявлених вимог.

Отже є спростованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги надані докази на підтвердження витрат на лікування, які понесені позивачкою саме в період лікування, оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів ні в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи апеляційним судом на підтвердження того, що вказані витрати були нею понесені для лікування наслідків травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди.

Також є правильним висновок суду першої інстанції, який не спростований позивачкою, про стягнення з ПрАТ «СК «АРКС» шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 2285,72 грн, оскільки такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З врахуванням викладеного інші доводи апеляційної скарги про те, що в порушення положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України та ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд першої інстанції не розглянув питання стягнення шкоди з ОСОБА_3 та АТ «СК «ББС Іншуранс», що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта щодо порушень п. 12.9 (б) ПДР України іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , яка також порушила ПДР України, що хоч і не знаходиться причинно-наслідоковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, як і посилання на безпідставність застосування судом першої інтанції положень ст. 614 ЦК України та невірне застосування положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України, не спростовують правильних висновків суду першої інстанціїї з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення у цій справі, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм права і спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з лікування та тимчасовою втратою працездатності, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку щодо розміру стягнутої суми відшкодування моральної шкоди на користь позивачки, враховуючи наступне.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 4 - 7, 11 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а колице булонаслідком діїджерела підвищеноїнебезпеки,-незалежно віднаявності вини.

За матеріалами справи, сама по собі обставина вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортнї пригоди, внаслідок якої позивачка отримала ушкодження здоров`я, які були віднесені до середньої тяжкості, є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача ОСОБА_2 , як особи діями якої заподіяна така шкода.

Під час судового розгляду доведеною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України.

Перевіряючи аргументи скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що оцінюючи моральну шкоду в сумі 14578,88 грн, судом першої інстанції не в повному обсязі врахований ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, їх характер, тривалість відновлення, а також відсутність з боку відповідача вчинення будь-яких дій на відшкодування позивачу заподіяної шкоди.

З урахування цих обставин визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є очевидно недостатнім, разом з тим заявлений позивачем розмір моральної шкоди у 150000 грн є не обґрунтованим та неспівмірним із отриманими травмами.

За загальним правилом будь-яке відшкодування шкоди повинно бути обґрунтованим та не призводити до безпідставного збагачення позивача і створювати надмірний тягар для зобов`язаної особи у деліктному зобов`язанні.

Тому колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи скарги позивачки, щодо недостатності визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне визначити належним розміром моральної шкоди 50000,00, грн, отже необхідно збільшити розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої судом першої інстанції до суми 49578,88 грн з урахуванням стягнутої з ПрАТ «СК «АРКС» суми моральної шкоди у розмірі 421,12 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить висновку, що рішення Бахмацького районного суду від 08.07.2025 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди на користь позивача з ОСОБА_2 шляхом збільшення її розміру з 14578,88 грн до 49578,88 грн та судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму 49578,88 грн (49578,88 грн від 150000,00 грн становить 33 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, збільшивши суму з 202,74 грн до 495,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню на суму 49578,88 грн, тобто на 33 %, то відповідно з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 742,50 грн (150000,00 грн х 1%)х150%) х 33%) за апеляційний розгляд справи, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3,4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 на користь держави змінити, збільшивши розмір моральної шкоди з 14578,88 грн до 49578,88 грн, судового збору - з 202,74 грн до 495,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 742,5 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.11.2025.

Головуючий Судді :