Справа № 157/1761/25
Провадження №2/157/769/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 13 квітня 2021 року в Березанському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народилася дочка ОСОБА_3 . Спільне життя не склалося й рішенням Камінь-Каширського районного суду від 16.06.2025 шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка зазначає, що з моменту припинення спільного проживання відповідач інколи надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак розмір допомоги був невеликий і не забезпечував у повній мірі потреби дочки. На цей час відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча позивачка неодноразово зверталася до нього з проханням про надання такої допомоги.

Позивачка щомісяця несе витрати на належне утримання дочки, її харчування, придбання одягу, відвідування дитячого садка. Позивачка працює, однак її заробітної плати не вистачає на належне утримання дитини. Відповідач здоровий і працездатний, інших утриманців не має, може працювати й відповідно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивачка вважає, що в цьому випадку найбільш оптимальним способом стягнення аліментів із ОСОБА_2 є їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісяця.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що він офіційно працевлаштований і розмір його заробітної плати становить 8 477 грн. У нього на утриманні перебуває батько ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю ІІ групи й на лікування якого щомісячно необхідно 12-14 тисяч гривень. Тому вказаний позивачкою розмір аліментів є непосильним для відповідача. Також зазначив, що до звернення позивачки до суду з цим позовом він систематично надавав їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки й у подальшому готовий, окрім аліментів, брати участь у додаткових витратах на дитину.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З рішення Камінь-Каширського районного суду від 16.06.2025 встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2021 року по 17 липня 2025 року.

Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи й не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини нарівні з позивачкою.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи обраний позивачкою спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд керується вимогами статті 182 СК України та бере до уваги, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З довідки ДПТНЗ «Камінь-Каширське вище професійне училище» від 18.09.2025 №738 встановлено, що позивачка ОСОБА_1 обіймає посаду майстра виробничого навчання й розмір її заробітної плати з січня по серпень 2025 року склав 86 997 гривень.

Водночас, із довідки ТОВ «Олга Логістик» від 17.10.2025 №ОО000000027 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді експедитора й розмір його заробітної плати з січня по вересень 2025 року склав 98 315 гривень 84 копійки.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.08.2025 №ВОМР/1/2304 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 користується правом на відстрочку від призову на військову службу як чоловік, який має одного зі своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи та відсутні інші особи, які не є військовозобов`язаними і відповідно до закону зобов`язані їх утримувати. Заявою ОСОБА_4 та довідкою до акту МСЕК серії КИО-1 №157793 підтверджується, що батько відповідача є особою з інвалідністю ІІ групи довічно. Водночас, відповідач не надав доказів здійснення витрат на лікування батька в сумі 12-14 тисяч гривень щомісячно, як він про це заявив у відзиві на позов.

Таким чином, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача, про його скрутне матеріальне становище, про наявність інших утриманців, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4000 гривень щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги частково, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі, що дорівнює мінімальному розміру судового збору за вимогу майнового характеру.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 141, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий: Б.С. Гамула