ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 396/2148/24

провадження № 22-ц/4809/1294/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Рівнянська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною адвоката Глазкова Андрія Сергійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року, протокольну ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року та рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року у складі судді Підгірської Г. О. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:

- встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який зник безвісти 29 березня 2022 року, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Рівненську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області внести зміни до актового запису № 24 від 21 жовтня 2009 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Костянтинівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зробленого Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Позовна заява мотивована тим, що позивач та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та від зазначених відносин ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 , однак, батьком у свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_5 , а дитина була зареєстрована відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 26.04.2022 було встановлено, що ОСОБА_3 було вбито військами РФ під час вчинення умисних дій з метою змін меж території або державного кордону України та на підставі постанови старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Кіровоградській області майора поліції Міщенка В. В. від 24.10.2022 було проведено судову біологічну експертизу, якою було встановлено факт того, що ОСОБА_3 є біологічним батьком сина позивача.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачка є матір`ю загиблого ОСОБА_3 , та визнання батьківства необхідне для захисту немайнових та майнових інтересів дитини, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року клопотання ОСОБА_2 про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 396/2148/24 залишено без задоволення.

Протокольною ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Глазкова А. С. про призначення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи відмовлено.

Рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, про встановлення факту батьківства задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язано Рівнянську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області внести зміни до актового запису № 24 від 21.10.2009 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у с. Костянтинівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зробленого Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що на підставі поданих письмових доказів поза розумним сумнівом доведено факт існування кровного споріднення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Глазков А. С., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року, протокольну ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року, рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити повністю, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на єдиному доказі, отриманому з грубим порушенням закону, що розриває ланцюг доказової безсумнівності, а судом було повністю проігноровано доводи відповідача про те, що висновок експерта № СЕ-19/102-22/16449-БД є неналежним та недопустимим доказом.

Суд першої інстанції потрапив у логічну пастку, спотворивши практику ЄСПЛ та проігнорувавши принцип оцінки доказів у сукупності та порушив принцип змагальності, незаконно прийнявши докази позивача на фінальній стадії розгляду.

Протокольною ухвалою суд першої інстанції долучив до матеріалів справи витяг з реєстру про запис відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, поданий позивачем вже після завершення дослідження доказів, що є грубим порушенням ч. 2 та ч. 8 ст. 83 ЦПК України.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від адвоката Холоденка Р. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник адвокат Глазков А. С. підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її представник адвокат Холоденко Р. М. заперечували проти доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_3 та представники Міністерства оборони України, Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою та довідками про доставку електронних документів.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, які не з`явилися, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 .

Син народився у відносинах з ОСОБА_3 , шлюб з яким вона не укладала.

Під час державної реєстрації факту народження дитини її батька записано зі слів матері в порядку, передбаченому частиною першою статті 135 СК України.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_3 був мобілізований до лав Збройних Сил України.

29.03.2022 військовослужбовець ЗСУ в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який перебував в зоні ведення бойових дій, а саме в н.п. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, безвісно зник.

За даним фактом відкрито кримінальне провадження № 0000168 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, матеріали якого знаходяться у провадженні СВ ВП №1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькі області.

У ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 від 26.04.2022 було встановлено, що ОСОБА_3 було вбито військами РФ під час вчинення умисних дій з метою змін меж території або державного кордону України.

Також на підставі постанови старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Кіровоградській області майора поліції Міщенка В.В. від 24.10.2022 було проведено судову біологічну експертизу.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-22/16449-БД від 16.11.2022, складеним судовим експертом Вінницького НДЕКЦ Галамагою Я.С., у результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено між особою, генетичні ознаки якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1, 3.1) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_3 ), є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,99 %.

Також між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та особою, генетичні ознаки якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1, 3.1) є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,99 %.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічний син безвісно зниклого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та особа, генетичні ознаки Y-хромосоми якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1 Y, 3.1 Y) можуть бути родичами по чоловічій лінії.

Таким чином, згідно з підсумками проведеної експертизи № СЕ-19/102-22/16449-БД від 16.11.2022, вірогідність, що безвісно зниклий військовослужбовець ОСОБА_3 , дійсно, є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженої ОСОБА_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, результати даної експертизи складають 99,99 %.

Згідно з абзацом третім цього висновку експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Водночас, у випадку, якщо питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22 (провадження № 61-6451св23), від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23)).

Зміст статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Крім того, у справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції - це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною «повагою» до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу «Мікулич проти Хорватії» (Mikulic v. Croatia, № 53176/99) та справу «С. Х. та інші проти Австрії» (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00).

У рішенні від 14 березня 2024 року за заявою № 62020/14 у справі «Молдован проти України (Moldovan v. Ukraine)» ЄСПЛ вказав, що висновок експертизи ДНК у таких правовідносинах не можна ігнорувати, оскільки він є чи не єдиним об`єктивним доказом, який може свідчити про факт батьківства однієї особи стосовно іншої.

Підсумовуючи, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, і без його проведення неможливо встановити факт батьківства за відсутності належних та переконливих доказів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_4 , про що 21.10.2009 Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_2 і зроблено актовий запис № 24 (том 1 а. с. 7).

Під час державної реєстрації факту народження дитини її батька записано зі слів матері в порядку, передбаченому частиною першою статті 135 СК України.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-22/16449-БД від 16.11.2022, складеним судовим експертом Вінницького НДЕКЦ Галамагою Я.С., у результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено між особою, генетичні ознаки якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1, 3.1) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_3 ), є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,9999%.

Також між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та особою, генетичні ознаки якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1, 3.1) є біологічна спорідненість. Ймовірність даної події складає 99,9997%.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічний син безвісно зниклого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та особа, генетичні ознаки Y-хромосоми якої встановлені з 1/2 частини нігтів невідомого військовослужбовця, які вилучені 17.10.2022 в приміщенні КЗ «Дніпропетровське ОБСМЕ «ДОР» (об`єкти № № 2.1 Y, 3.1 Y) можуть бути родичами по чоловічій лінії (том 1 а. с. 14-28).

Таким чином, згідно з підсумками проведеної експертизи вірогідність того, що безвісно зниклий військовослужбовець ОСОБА_3 , дійсно, є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народженої ОСОБА_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, результати даної експертизи складають 99,99%.

Таким чином, позивачем у встановленому законом порядку доведено факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту батьківства.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було повністю проігноровано доводи відповідача про те, що висновок експерта № СЕ-19/102-22/16449-БД є неналежним та недопустимим доказом, оскільки суд в оскаржуваному рішенні надав мотивовану та вичерпну оцінку запереченням сторони відповідача.

Суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що долучивши до матеріалів справи витяг з реєстру про запис відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, поданий позивачем вже після завершення дослідження доказів, суд порушив ч. 2 та ч. 8 ст. 83 ЦПК України, разом з тим, з огляду на те, що вказаний документ не впливає на розгляд справи по суті, оскільки не містить інформації щодо предмета спору, допушене судом процесуальне порушення на правильність висновків по суті спору не вплинуло.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач оскаржує ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року та протокольну ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року, при цьому, не зазначає в чому полягає незаконність їх винесення, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що/ вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в частині вирішення вимог про встановлення факту батьківства, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Разом з тим, суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині зобов`язання Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області внести зміни до актового запису, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Зі змісту наведених норм вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 757/55549/17 (провадження № 61-1294св22).

Таким чином, оскільки Рівнянська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та на неї не можна покладати будь-які матеріально-правові обов`язки, а тому суд першої інстанції помилково зобов`язав її внести зміни до актового запису.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга адвоката Глазкова А. С., який представляє інтереси ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню, рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року в частині вирішення питання про зобов`язання Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зміні та внесенні змін до актового запису № 24 від 21.10.2009 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с. Костянтинівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, вчиненого Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду, ухвала Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року та протокольна ухвала Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд не ухвалює нове рішення по суті спору, відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Глазкова Андрія Сергійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2025 року в частині вирішення питання про зобов`язання Рівнянську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінити.

Внести зміни до актового запису №24 від 21.10.2009 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с.Костянтинівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, вчиненого Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення суду, ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04 березня 2025 року та протокольну ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн 40 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31.10.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко