Справа № 206/6298/25
Провадження № 2-з/206/41/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Малихіна В.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права співзабудовника на домобудівництво та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року представник заявника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про забезпечення позову, в якій вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на нерухомість, а саме на земельну ділянку площею 0,1000 гектара , кадастровий номер :09:462:0242, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль HYUNDAI ELANTRA легковий седан-В, номер кузову VIN НОМЕР_3 , 2008р.випуску, д/н НОМЕР_4 .

В обґрунтування заяви вказує на те, що у зв`язку із розглядом справи про поділ майна у відповідача є можливість здійснити переоформлення майна, що належить йому на праві приватної власності, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду.

Вивчивши подані матеріали, суддя дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.09.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства" при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у cправі № 908/2382/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі №504/3408/22 (провадження № 61-18041св23)).

Арешт віднесений до видів обтяжень речових прав на нерухоме майно, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості (пункт 4 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, зважаючи на те, що претензії позивача можуть бути обґрунтовані, а невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останнього в разі ухвалення рішення на його користь, суддя вважає за доцільне забезпечити позов ( в межах заявлених позовних вимог) шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на нерухомість.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання права співзабудовника на домобудівництво та поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони на вчинення будь-яких дій відносно майнових прав на нерухомість, а саме на земельну ділянку площею 0,1000 гектара , кадастровий номер :09:462:0242, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ;

Накласти арешт на автомобіль HYUNDAI ELANTRA легковий седан-В, номер кузову VIN НОМЕР_3 , 2008р.випуску, д/н НОМЕР_4 .

Ухвала моеж бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Малихіна