Справа № 466/7229/22
Провадження № 2/466/141/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Солиган М.Р.

за участю представника позивача-адвоката Снігур Г.М.

представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Позднякова С.С.

представника третьої особи ОСББ"Лінкольн-57"- Швець Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСББ «Лінкольн-57» про усунення перешкод в користуванні майном, -

встановив:

19.09.2022 позивач Приватне підприємство «Роллінг» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 належить вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 367,0кв.м. В цьому ж будинку над вбудованим нежитловим приміщенням позивача розташована квартира АДРЕСА_2 , що на належить відповідачу ОСОБА_3 . Відповідачем самочинно влаштовано дверний прийом з виходом на дах будованого житлового приміщення за даною адресою. Окрім того, відповідачем на даху вбудованого нежилого приміщення облаштовано зону відпочинку, здійснено монтаж допоміжних приміщень та прибудов. Внаслідок протиправних дій відповідача відбувається руйнування даху вбудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 і як наслідок затоплення приміщення позивача. На вимогу позивача про повернення будинку в попередній стан у відповідності до технічної документації будинку, відповідачем проігноровано, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 03.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження(т.1 а.с.29).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.11.2022р. залучено до участі у вищевказаній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача: Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР , ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСББ "Лінкольн-57" ( т.1 а.с.44) .

19.09.2022р. на адресу суду надійшли позовна заяви Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_1 та позовна заява Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном з тих самих підстав та предмету позову. (суддя Луців-Шумська Н.Л.)( т.1 а.с.47-51,105-142)

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві приватної власності в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 належить вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 367,0кв.м. В цьому ж будинку над вбудованим нежитловим приміщенням позивача розташована квартира АДРЕСА_3 , що на належить відповідачу ОСОБА_1 , та квартира АДРЕСА_4 , що на належить відповідачу ОСОБА_2 . Відповідачами самочинно влаштовано дверний прийом з виходом на дах будованого житлового приміщення за даною адресою. Окрім того, відповідачами на даху вбудованого нежилого приміщення облаштовано зону відпочинку, здійснено монтаж допоміжних приміщень та прибудов. Внаслідок протиправних дій відповідачів відбувається руйнування даху вбудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 і як наслідок затоплення приміщення позивача. На вимогу позивача про повернення будинку в попередній стан у відповідності до технічної документації будинку, відповідачами проігноровано, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду.

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Львова від 12.01.2023р.(суддя Луців-Шумсьва Н.Л.) об`єднано справу №466/7231/22 за позовом Приватного підприємства «Ролінг» до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном та справу №466/7227/22 за позовом Приватного підприємства «Ролінг» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном в одне провадження до справи №466/7229/22 за позовом Приватного підприємства «Ролінг» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.( т.1а.с.101,142).

Зазначені вище справи, після об"єднання, передані відповідно до Протоколу передачу судової справи раніше визначеному складу суду від 18.01.2023 судді Свірідовій В.В. (т.1 а.с.144)

В подальшому від позивача надійшла заява від 09.03.2023р. та від 16.10.2023р., яким уточнено позовні вимоги (т.1, а.с.169-173, т. 2 а.с. 33-36).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 23.12.2023р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду(т.2 а.с.85).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 09.07.2025р. прийнято заяву позивача Приватного підприємства «Роллінг» про відмову в частині позовних вимог до ОСОБА_3 та провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСББ «Лінкольн-57» про усунення перешкод в користуванні майном, та в цій частині позовних вимог до ОСОБА_3 провадження закрити(т.3 а.с.79-81)

В судовому засідання представник позивача- адвокат Снігур Г.М. позов підтримала з підстав викладених у ньому до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просила задовольнити, оголосивши позовні заяви, уточнення до них та виступ у дебатах (т.3,а.с.22-24)

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Поздняков С.С. позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні, пославшись на відзив на позов від 10.01.2023 р. (а.с.87-91 т.1)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, клопотань від неї не надходило.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник третьої особи ОСББ «Лінкольна-57»- Швець Н.Я. просив у позові відмовити, та пояснив, що зазначений вище будинок (1995 року), в якому проживать відповідачі переданий на баланс ОСББ"Лінкольн-57" в червні 2021 року. Предметом розгляду є користування дахом зазначеного вище будинку, яким користуються всі мешканці будинку та орендують інші фірми нежитлові приміщення в даному будинку, крім позивача ПП"Роллінг". Жодних доказів позивач суду не надав, що саме позивачу чиняться перешкоди у користуванням спірним дахом будинку.

В матеріалах справи наявне пояснення третьої особи- представника Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у м. Львові по даній справі, щодо вирішення даного спору по суті покладається на розсуд суд.

Третя особа-представник ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судові засідання не з"являвся, хоча судом про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про що свідчать долучені рекомендовані повідомлення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Позивачу ПП «Ролллінг» на праві приватної власності в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 належить вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 3673,0кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №308198835 від 25.08.2022р. ( т.1 а.с.64)

Відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується Інформацією є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.62-63)

Відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_6 , що підтверджується Інформацією є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.116).

Відповідно до клопотання відповідача ОСОБА_1 вбачається, що така ще у лютому 2023 року забезпечила демонтаж дверного прийому квартири АДРЕСА_5 з виходом на дах вбудованого нежитлового приміщення, яке належить позивачу.(а.с. 203 т.1)

Окрім того, відповідно до акту обстеження квартири складеного ОСББ "Лінкольн-57" від 24.03.2023р. встановлено, що дверний отвір, який унеможливлював прохід із квартири ОСОБА_1 на дах відповідного нежитлового приміщення ПП «Роллінг» - демонтований (т.1, а.с.206).

Окрім того, позивачем подана заява, про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо ОСОБА_3 у зв`язку з відмовою від частини позовних вимог, яка ухвалою суду від 09.07.2025 року, закрита.

Оцінивши доводи сторін, та надані в їх обґрунтування докази, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ під майном також розуміються майнові права.

Повага до права людини на житло закріплена також у статті 8 Конвенції. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на державні органи зобов`язання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав" (рішення ЄСПЛ у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі Gillow v. the U. K. від 24 листопада 1986 року) так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі Larkos v. Cyprus від 18 лютого 1999 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кривіцька і Кривіцький проти України" ("Kryvitska and Kryvitskyyv. Ukraine", заява № 30856/03) поняття "житло" не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

В статті 383 ЦК України закріплено положення, відповідно до якого власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Судом встановлено, що позивачу ПП «Ролллінг» на праві приватної власності в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 належить вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 3673,0кв.м., а горищем у багатоквартирному приміщенні користуються всі мешканці та орендарі будинку.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 910/3372/19, від 13 липня 2022 року у справі № 916/3307/16, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог.

На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом позивач покликалась на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням та просив зобов`язати відповідачів демонтувати самочинний дверний пройом з квартир відповідачів з виходом на дах нежитлового приміщення та зобов`язати повернути квартири в попередній стан відповідно до технічно документації будинку.

Встановлені в ході розгляду справи обставини, які слугували підставою звернення з позовом, не доводять те, що відповідачі чинили позивачу перешкоди у користуванні за вищевказаною адресою.

В ході розгояду справи судом не здобуто жодних належних доказів, про що позивачу чиняться перешкоди у користуванні спірним будинком за вказаною адресою відповідачами.

Отже, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували той факт, що відповідач ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 чинять перешкоди ПП «Роллінг» у користуванні вбудованим нежитловим приміщенням в багатоквартирному житловому будинку, загальною площею 367,0кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, позивачем не доведено факту руйнування даху вбудованим нежитловим приміщенням саме відповідачами.

Висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 19 січня 2022 року, справа №727/10631/20, 18 січня 2024 року, справа №755/7604/22.

За встановлених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСББ «Лінкольн-57» про усунення перешкод в користуванні майном, у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13,76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 273, 354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Роллінг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСББ «Лінкольн-57» про усунення перешкод в користуванні майном, у зв`язку з їх недоведеністю - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.10.2025 року.

Суддя В. В. Свірідова