Справа № 510/1398/24
Провадження № 2/510/1091/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права на власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності та без участі позивача, про що надала заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 05.03.2025р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 16.04.2025 року на 09:30 год.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 . За життя їй належало: частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.01.2009р., житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування № 3377 від 09.09.1993р., акту прийому в експлуатацію закінченого будівництвом від 17.12.1996р., земельна ділянка площею 0,0916 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 702046..

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після її смерті були є: донька позивач ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 , чоловік ОСОБА_4 . У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, її чоловік ОСОБА_4 проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області. Таким чином, ОСОБА_4 прийняв спадщину у вигляді вищевказаного майна та не заявив про відмову від неї. Однак, за життя не встиг її юридично оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 . За життя йому належало: частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.01.2009р. йому належала частина + частину фактично прийняв після смерті дружини. Крім того, йому належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,0916 га., які він також прийняв після смерті дружини ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після його смерті є позивач по справі ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 померла раніше, ІНФОРМАЦІЯ_3 . У встановлений законодавством строк позивач звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача була відкрита спадкова справа № 289/2022. Таким чином, позивач прийняла спадщину у вигляді вищевказаного майна та не заявила про відмову від неї.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.06.2024р., посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, батько позивача по справі ОСОБА_4 був спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини ОСОБА_2 . Він прийняв спадщину після її смерті відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері ОСОБА_4 позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріусу. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявила про відмову від неї.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не заявила про відмову від неї, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_4 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 14.06.2024р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст.12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права на власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на:

частину квартири АДРЕСА_1 ;

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_2 ;

земельну ділянку площею 0,0916 га., кадастровий номер :02:005:0143, розташована по АДРЕСА_2 , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков