Справа № 278/5660/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 165548,72 грн та судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 20000,00 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 21.06.2023 в Житомирській області на 143 км а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Honda Civic" р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та мопеду марки "SUZUKI" без номерних знаків під керуванням ОСОБА_4

Автомобіль "Honda Civic" р/н НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , яка перебувала у транспортному засобі "Honda Civic".

У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджено.

Ухвалою суду від 10.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 63-64).

31.01.2024 від представника відповідача адвоката Розпутенко Р.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у позові слід відмовити, оскільки відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та вини. Також вказував, що позивач не звернулась до МТСБУ для страхової виплати (а.с. 91-97).

Від представника позивачів адвоката Конюшко Д.Б. надійшла відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, також просив залучити у разі необхідності у якості співвідповідача МТСБУ.

Ухвалою суду від 23.02.2024 клопотання представника позивача адвоката Конюшко Д.Б. залишено без розгляду (а.с. 129-130).

Суддею Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та здійснено перехід у спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 180).

Представник позивача під час судового засідання підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги, та просив їх задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надано клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с. 11 том 2).

Судом встановлено, що 21.06.2023 о 17 год 30 хв на 193км+200м автодороги "Київ-Чоп" Житомирського району сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ОСОБА_2 марки "Honda Civic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мопеду марки "Suzukі", без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби механічно пошкоджено.

З довідки Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції вбачається, що саме не виконання малолітнім ОСОБА_5 пунктів 10.1, 10.4 ПДР України, стали причиною виникнення даної дорожньо-транспортної (а.с. 23-24).

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.06.2024, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 06.11.2024 провадження по справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення (а.с. 211-212, 213-215).

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником легкового автомобіля "Honda Civic", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с.41).

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №432/07-23 від 13.07.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулося 21.07.2023 складає 230922,60 грн (а.с. 26-40).

Відповідно до висновку експерта № 103/24-25 від 26.02.2024 за результатами проведення автотехнічної експертизи у справі №278/5660/23 встановлено, що ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху (а.с. 135-140).

Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди (деліктні зобов`язання).

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою (ч. 1 ст. 1178 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №432/07-23 «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 13.07.202 оцінювачем ОСОБА_6 вартість матеріального збитку завдана власнику автомобіля «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 21.06.2023, становить 230922,60 грн; ринкова вартість автомобіля, без урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, яка місце 21.06.2023, становить 230922,60 грн.

Як зазначено у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачем, окрім відзиву на позовну заяву, не надано жодних доказів на спростування заподіяння шкоди майну позивача, зокрема, як і не надано доказів на спростування інших обставин, зазначених у позовній заяві. Більше того, постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.06.2024 стосовно ОСОБА_2 закрито провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дана постанова була оскаржена представником потерпілого ОСОБА_3 адвокатом Розпутенком Р.А. до Житомирського апеляційного суду, постановою від 06.11.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Також, як вбачається із висновку експерта №103/24-25 від 26.02.2024 водій мопеда "SUZUKI" ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

У даному висновку також вказано, що ОСОБА_2 мала технічну можливість уникнути зіткнення, проте судом не приймається до уваги дані доводи, оскільки постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.06.2024, яка залишена без задоволення постановою Житомирського апеляційного суду від 06.11.2024, у діях останньої не вбачається складу адміністративного правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

За таких обставин, оскільки відсутність притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не свідчить про відсутність звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, що становить 165548,72 грн, тобто позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 .

Звертаючись з позовом позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди з огляду на наступне.

Судом достовірно встановлено, що позивачу завдані матеріальні збитки у вигляді пошкодження належного йому транспортного засобу внаслідок неправомірних дій відповідача.

Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, тривалу невизначеність, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права, що вказує на заподіяння йому моральних страждань.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач на момент ДТП була вагітною, що підтверджується наданою копією щоденника огляду вагітної від 22.06.2023 (а.с. 45), що призвело до морального потрясіння, а також до поглиблення душевних страждань.

Також суд враховує поведінку відповідача, а саме те, що в добровільному поряду моральну шкоду не відшкодував, на контакт з позивачем не йде, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду за відновленням порушених прав.

Виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в сумі 3000,00 грн.

Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру.

На підставі положень ст. 133, ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 1816,54 грн, а саме: із відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у сумі 1655,50 грн, на користь ОСОБА_2 161,04 грн.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн підтверджено договором про надання правової допомоги від 22.08.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Д.Б., ордером про надання правничої допомоги; актом виконаних робіт від 30.10.2023 (а.с. 47-50).

Щодо вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6000,00 грн підтверджено договором про надання правової допомоги від 22.08.2023, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Конюшко Д.Б., ордером про надання правничої допомоги; актом виконаних робіт від 30.10.2023 (а.с. 52-55).

Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021р. по справі № 925/1137/19 наголосив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; суму коштів, яка сплачена за надання професійної правничої допомоги, відсутність заяви відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд стягує з відповідача на користь позивачів, а саме: з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у сумі 6000,00 грн, на користь ОСОБА_2 900,00 грн витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану неповнолітнім ОСОБА_4 внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 165548,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1655,50 грн та витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 6000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану неповнолітнім ОСОБА_4 , в сумі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 161,04 грн та витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 900,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено та підписано 06.11.2025.

Суддя О. М. Дубовік