Справа № 373/2542/25
Номер провадження 2/373/1351/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 жовтня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Керекези Я.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/2542/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, як правонаступника АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», заборгованість за Кредитним договором № 6952 від 23 листопада 2018 року в розмірі 26658 грн 09 коп., що складається з 20490 грн 40 коп. заборгованості за тілом кредиту, 268 грн 47 коп. заборгованості по процентах та 5054 грн 64 коп. заборгованості за комісією. Також просить стягнути 725 грн 01 коп. інфляційних втрат, 119 грн 57 коп. 3% річних, сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень 00 коп.

Посилається на те, що 23 листопада 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6952. Відповідач, підписавши публічну та індивідуальну частини договору, погодилася з його умовами та приєднався до договору в цілому. Кредит видавався у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії. Відповідно до умов договору Кредитодавець зообов`язувався надати Клієнту грошові кошти у тимчасове користування, а Клієнт зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), та належним чином виконати свої зобов`язання в порядку, встановленому договором. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості за ним. 13 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги за вищезазначеним кредитним договором на суму 25813 грн 51 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20490 грн 40 коп., заборгованість за відсотками 268 грн 47 коп., заборгованість за комісією 5054 грн 64 коп.

Ухвалою від 22 вересня 2025 року було в відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі. (а.с.142).

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направила.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів.

Судом встановлено наступне.

На підтвердження факту укладення 23 листопада 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 6952, встановлення на імітованій на ім`я відповідача картці кредитного ліміту, наявного розміру заборгованості за кредитним договором представником позивача подано копію кредитної справи № (а.с.116-125); виписку по особовому рахунку за період із 23 листопада 2018 року по 14 грудня 2021 року (а.с.12-97); розрахунок заборгованості станом на 14 грудня 2021 року (а.с.129-130).

На підтвердження факту набуття позивачем права вимоги за Кредитним договором № 6952 від 23 листопада 2018 року представником позивача подано копію Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року (а.с.100-106); витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року (а.с.98); копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 15 грудня до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року (а.с.111); копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 15 грудня до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року (а.с.112); копію платіжної інструкції № 3251 від 15 грудня 2021 року (а.с.114), за якою були перераховані кошти за Договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року (а.с.114); копію вимоги про погашення кредитної заборгованості № _2130 від 05 червня 2025 року (а.с.115).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подані наступні докази: копію Договору № 43453613 від 02 січня 2025 року про надання правової допомоги (а.с.107-109); копію Додаткової угоди № 6952 від 15 серпня 2025 року до Договору № 43453613 від 02 січня 2025 року (а.с.110); копію ордеру № 1875538 від 15 серпня 2025 року (а.с.127); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 10682/10, виданого 25 липня 2022 року (а.с.128).

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог представником позивача подано не було, ніяких клопотань з цього приводу заявлено не було.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

В силу ст. 626 та ст. 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт укладення АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 . Кредитного договору № 6952 від 23 листопада 2018 року, перерахування на належну відповідачу картку кредитних коштів в розмірі 31750 грн 00 коп. за даним договором, користування відповідачем кредитними коштами та допущення нею порушень зобов`язань за договором.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України)

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підтвердження набуття позивачем права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 6952 від 23 листопада 2018 року представником позивача подано копію Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року (а.с.100-106), укладеного між ТОВ «БАНК КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ ЦИКЛ ФІНАНС», та інші докази, датовані 15 грудня 2021 року та видані на виконання даного договору.

Разом з тим, до позову представником позивача додано витяг з Реєстру боржників (а.с.98), відповідно до якого право вимоги до відповідача передане позивачу за Договором факторингу № 28/03/24 від 28 березня 2024 року, копія якого до позову додана не була. В свою чергу, витяг з Реєстру боржників за Договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року в матеріалах справи також відсутній.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12 травня 1991 року нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

У Рішенні від 01 листопада 2023 року № 9-р(ІІ)/2023 Конституційний Суд України дійшов висновку, що дієвий та ефективний захист прав споживачів є одним зі способів виконання державою її головного конституційного обов`язку - утверджувати й забезпечувати права і свободи людини (абзац першим підпункту 3.8 пункту 3 мотивувальної частини).

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 зазначив, що «в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.»

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв`язку із відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження набуття ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 6952 від 23 листопада 2018 року.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ;

відповідач ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 03 листопада 2025 року.

Суддя Я. І. Керекеза