ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа №766/7773/21

провадження №22ц/819/1159/25

05 листопада 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

секретар: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шестакової Я.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКСАТУРН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання,

встановив :

Зміст позовних вимог

11 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду засобами поштового зв`язку з позовом, в якому просило в порядку частини другої статті 625 ЦК України солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКСАТУРН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 кошти за прострочення виконання грошового зобов`язання, розмір яких станом на 22 березня 2021року становить 109 334,65грн. три проценти річних від простроченої суми та 515 236,29грн. інфляційні витрати за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Позов мотивований тим, що 05 липня 2007року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит №58-07 КН, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 144 500,00 доларів США та зобов`язався повернути кошти в обумовлений договором спосіб та строки, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі.

Згідно договорів поруки від 05 липня 2007року та договорів про внесення змін та доповнень до договорів поруки від 19 листопада 2007року; 24 лютого 2009року, поручителями виконання позичальником умов кредитного договору виступили ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «ТКСАТУРН».

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 лютого 2013року у справі №2114/5711/12, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ТКСАТУРН» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №58-07КН від 05 липня 2007року в розмірі 450 775,41грн.

Оскільки судове рішення тривалий час боржниками не виконується, кредитор має право на відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утриманими грошовими коштами, належними до сплати кредиторові на підставі статті 625 ЦК України, загальний розмір яких становить 624 570,94грн., обрахований за період з 20 лютого 2013року по березень 2021року.

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012року, укладеного між товариством та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких боржники за кредитним договором №58-07КН від 05 липня 2007року.

Суд першої інстанції визнав наявність у позивача права на стягнення заборгованості в порядку статті 625 ЦК України, однак вважав, що товариством пропущений загальний строк позовної давності звернення до суду з відповідним позовом, перебіг якого почався 19 лютого 2013 року (ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості) та закінчився 19 лютого 2016року.

Оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду 13 травня 2021року, тобто з пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення цього строку не заявило та поважних причин пропуску строку не зазначило, суд вважав за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з постановленим у справі рішенням, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, зазначивши про незаконність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, з приводу чого просило рішення суду від 28 липня 2025року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована безпідставним застосуванням судом строків позовної давності до пред`явлених позовних вимог, за відсутності відповідної заяви відповідачів, яка б відповідала приписам статті 183 ЦПК України.

Наявність судового рішення про стягнення з боржників суми боргу за кредитним договором, яке боржниками не виконано, не припиняє відносини сторін договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Оскільки прострочення відповідачами виконання грошового зобов`язання є триваючим, то право кредитора на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних припиняється тільки у разі виконання, проведеного належним чином, а відтак позивач має право на отримання сум, передбачених наведеною нормою права, за увесь час прострочення до часу подання позову.

Правова позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу іншими учасниками не подавався.

Розгляд справи апеляційним судом

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та їх представники не з`явилися, про день, час та місце повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судової кореспонденції на електронну адресу представників сторін та повернутими без вручення рекомендованими повідомленням, з відміткою про відсутність адресатів за місцем проживання/перебування.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи вимоги частини шостої, восьмої статті 128 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з`явившихся сторін та їх представників, які не повідомили причини неявки в призначене судове засідання.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

05 липня 2007року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладений договір про іпотечний кредит №58-07 КН, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 144 500,00 доларів США та зобов`язався повернути кошти в обумовлений договором спосіб та строки, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі.

З метою забезпечення виконання договору про іпотечний кредит №58-07 КН, 05 липня 2007року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «ТКСАТУРН», укладено окремі договори поруки, згідно яких поручителі прийняли на себе обов`язок виконати зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором та виступати перед кредитором як солідарні боржники у тому ж обсязі, що й позичальник.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 19 лютого 2013року у справі №2114/5711/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ТКСАТУРН» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №58-07КН від 05 липня 2007року в розмірі 450 775,41грн. Рішення набрало законної сили та є чинним.

Інформація про виконання судового рішення відсутня.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що правонаступником прав ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 12 грудня 2012року є ТОВ «Кредитні ініціативи». Рішення суду в цій частині в апеляційному порядку сторонами не оскаржується, а відтак в силу приписів частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості за статтею 625 ЦК, здійсненого за період з 20 лютого 2013року по березень 2021року, сума боргу становить 624570,94грн., з яких 109 334,65грн. три проценти річних від простроченої суми; 515 236,29грн. інфляційні витрати за весь час прострочення виконання зобов`язання.

13 листопада 2024року адвокатом Калугіним Дмитром Олеговичем, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подано заяву, в якій, серед іншого, заявлено вимогу про застосування строку позовної давності до пред`явлених товариством вимог. В заяві адвокат звернув увагу на те, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується трьома роками, які передували подачі позову, а тому вимоги позивача про стягнення за період з 20 лютого 2013року по 22 березня 2018року інфляційних втрат в розмірі 417868,81грн. та трьох процентів річних в розмірі 67949,82грн. не підлягають задоволенню в силу пропуску товариством строку позовної давності.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі, що переглядається встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором № 58-07 КН від 05 липня 2007року, за яким йому був наданий кредит в розмірі 144 500,00 доларів США строком до 25 червня 2027 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ТКСАТУРН», які поручилися за виконання відповідачем цього договору на підставі укладених із банком договорів поруки. Судовим рішенням від 19 лютого 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Інформація про виконання судового рішення сторонами не надана.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

В ході розгляду справи адвокатом Калугіним Д.О., як уповноваженим представником ОСОБА_1 , подано заяву, зі змісту якої встановлено, що відповідач заперечуючи проти пред`явленого позову, серед іншого послався на пропуск ТОВ «Кредитні ініціативи» строку позовної давності щодо заявлених вимог про стягнення на підставі частини другої статті 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох процентів річних за період з 20 лютого 2013року по 22 березня 2018року. Аналіз цієї заяви свідчить, що суд першої інстанції правильно оцінив її, як заяву про застосування строків позовної давності у розумінні частини третьої статті 267 ЦК України. За наведених обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не подавалась заява про застосування строків позовної давності слід визнати неприйнятними.

Згідно правового висновку, наведеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16, зазначено, що «нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Помилковим є висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про помилкове обрахування судом першої інстанції трирічного загального строку позовної давності до пред`явлених ТОВ «Кредитні ініціативи» позовних вимог, який мав обраховуватися у справі не з дня постановлення Комсомольським районним судом м.Херсона судового рішення від 19 лютого 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, а обмежуватися останніми трьома роками, які передували подачі позову.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» коштів за порушення грошового зобов`язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України за період з 11 травня 2018 року по 11 травня 2021року в загальному розмірі 132 581,05грн., з яких інфляційні втрати становлять 91 974,22грн. (450 775,41 грн (сума боргу) ? 120,404% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 450 775,41 грн (сума боргу));

три проценти річних 40 606,83грн. (450 775,41 грн (сума боргу) ? 3,0% (процентна ставка) / 100% ? 1097 (кількість днів) / 365 або 366 (днів у році)).

Таким чином, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2025року підлягає скасуванню в порядку статті 376 ЦПК України, як таке, що ухвалено з порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з прийняттям у справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» та солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «ТКСАТУРН» на користь позивача в порядку статті 625 ЦК України коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання в загальному розмірі 132 581,05грн.

Щодо розподілу судових витрат

За частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами апеляційного перегляду справи, колегією суддів ухвалено постанову про часткове задоволення позовних вимог, що становить 21,22 % від ціни позову.

Згідно платіжного доручення №40227 від 29 квітня 2021року розмір судового збору за подання позову в суді першої інстанції становив 9 368,57грн., а за подання апеляційної скарг 11 242,27грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 08 серпня 2025року.

Отже, на відшкодування понесених позивачем судових витрат в суді першої та апеляційної інстанціях стягненню з відповідачів підлягають витрати в розмірі 1988,01грн. (9368,57грн. х 21,22%) та 2385,60грн. (11242,27грн. х 21,22%), а всього 4 373,61грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 липня 2025 року скасувати та прийняти у справі нову постанову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКСАТУРН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» кошти за прострочення виконання грошового зобов`язання в загальному розмірі 132 581,05грн. (сто тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят одну гривню) 05коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКСАТУРН», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати у справі в розмірі 4 373,61грн. (чотири тисячі триста сімдесят три гривні) 61коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько