ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2025 року

м. Харків

справа № 623/4409/21

провадження № 22-ц/818/10/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: О.В. Маміної, О.Ю. Тичкової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2022 року, постановлене суддею Герцовим О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.05.2020 між сторонами було укладено Договір № 2427353 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему позивача, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт позивача або мобільний додаток. Згідно з кредитним договором, позивачем надано відповідачу кошти в сумі 6000,00 грн. Переказ коштів здійснено 23.05.2020 на банківський рахунок відповідача, відкритий в АТ «Приват Банк». Таким чином, позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та здійснив перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем не виконано договірні зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк, встановлений договором та не сплачено відсотки.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аве Україна» заборгованість за договором № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020 в сумі 17204 грн.45 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн., а всього 19474грн. 45 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

З рішенням суду першої інстанції не погоджується. Зазначає про часткове погашення відповідачем заборгованості за договором. Звертає увагу на рішення суду у справі №623/1996/21, яким виконавчий напис, вчинений 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 3863, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за Кредитним договором № 2427353 від 23.05.2020 року в розмірі 20480,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. Під час здійснення виконавчого провадження №65217964, відкритого на виконання виконавчого напису №3863, з відповідача було стягнуто 2475,55 грн.

Вказує, що проценти за користування кредитом нараховані невірно та значно перевищують суму кредиту, а також нараховані після спливу строку дії договору. Отже судом першої інстанції неповністю та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно і неповно досліджені та оцінені докази, неправильно застосовані норми матеріального права до даних правовідносин. Повідомляє, що не була проінформована позивачем про нарахування та розмір відсотків у разі порушення зобов`язань за договором.

Стверджує про ненаправлення позивачем відповідачу досудової вимоги про погашення боргу. Також звертає увагу на недотримання обов`язкової письмової форми договору при укладенні з позивачем кредитного договору № 2427353.

Представник позивача надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, позивач не погоджується та вважає їх такими, що не відповідають дійсності і вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Твердження апелянта щодо неналежного повідомлення та надання їй неправдивої інформації щодо істотних умов договору позивачем спростовуються ознайомленням ОСОБА_1 на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» з необхідною інформацією про тарифи, ціни, умови та правила надання кредитних послуг товариста, про що відповідачем на сторінці сайту проставлена відмітка. Без такої відмітки подальше укладення договору на сайті є неможливим. Перед укладенням кредитного договору відповідачу було направлено паспорт споживчого кредиту для ознайомлення, а після укладення кредитного договору в електронному вигляді направлено на адресу електронної пошти. Кредитний договір був доступним для перегляду та завантаження як до його підписання, так і після. Крім того, відповідач є клієнтом ТОВ «Авентус Україна» з 10.02.2020 та до вказаного кредитного договору із нею було укладено ще декілька договорів, зобов`язання за якими виконані належним чином. Даний кредитний договір є аналогічним попереднім, таким чином відповідач у повній мірі ознайомлена з умовами та правилами укладення кредитного договору з ТОВ «Авентус Україна», зокрема і щодо процентів за користування кредитними коштами. В оспорюваному п.п.1.5.2. кредитного договору чітко зазначено, що проценти нараховуються відповідно до ч.1 ст.1048 ЦКУ, яке підтвержує, що застосування стандартної процентної ставки є платою за користування кредитом в порядку, передбаченому договором і не має жодного відношення до відповідальності, яка передбачена законодавством за порушення грошового зобов`язання. Відсотки в сумі 11204,45 грн. були нараховані в межах строку дії кредитування. Товариство на виконання вимог закону звільнило ОСОБА_1 від сплати штрафів, передбачених умовами договору за неналежне виконання зобов`язань. Звертає увагу, що виконавче провадження №65217964 було закрито на підставі рішення суду про визнання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2427353 таким, що не підлягає виконанню, а не у зв`язку з повним погашенням боргу. Товариство не заперечує щодо факту часткової сплати відповідачем коштів у сумі 2475,55 грн., які було стягнуто під час здійснення виконавчого провадження №65217964. Дану суму погашення було враховано при поданні позовної заяви, що підтверджується розрахунком заборгованості. Зазначення апелянтом про нездіснення ТОВ «Авентус Україна» досудового врегулювання спору не відповідає дійсності, оскільки позивач неодноразово інформував про наявну заборгованість і необхідність її сплати шляхом смс-повідомлень та листів на електронну пошту відповідача.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що 23.05.2020 відповідач підписала за допомогою електронного підпису договір про надання споживчого кредиту № 2427353, ознайомилась з умовами договору. Своєчасно відповідач не виконала грошове зобов`язання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 17204,45 грн., яка підлягає стягненню.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали Договір № 2427353 про надання споживчого кредиту. Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом 23.05.2020 о 13 год. 17 хв.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4 Договору, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати ОСОБА_1 кредит сумі 6000,00 грн. Строком кредиту 30 днів. Дата повернення вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору.

За п. 1.5 Договору, процентна ставка є фіксованою та залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору. Знижена процентна ставка становить 1,81 % в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день від суми кредиту.

За пунктом 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані Споживачем.

Згідно з п. 5.4 Договору, Споживач зобов`язаний, зокрема, у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 2427353 від 23.05.2020, підписаного ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису 23.05.2020 о 13 год. 17 хв., сума кредиту становить 6000,00 грн., сума нарахованих процентів складає 3249,00 грн, разом до оплати: 9249,00 грн, дата повернення кредиту - 22.06.2020.

Того ж дня, 23.05.2020 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому сторони обумовили тип кредиту, його суму, строк кредитування, процентну ставку, порядок повернення та інші суттєві умови.

Договір № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020 укладено в електронній формі.

За даними довідки № 5287-ВП від 12.10.2021, виданої ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за дорученням ТОВ «Авентус Україна», відповідно до договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017, ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 23.05.2020 було здійснено переказ коштів в сумі 6000,00 грн, маска картки № НОМЕР_2 .

Доказом підтвердження отримання коштів відповідачем є повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей» № 5287-ВП від 12.10.2021, наявне в матеріалах справи, в якому зазначені: дата проведення операції; сума операції; номер картки; номер транзакції. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок споживача, відповідач суду не надав.

Відповідач за договором № 2427353 від 23.05.2020 основний борг не сплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 2427353 від 23.05.2020 року ОСОБА_1 станом на жовтень 2021 року має заборгованість в сумі 17204,45 грн., яка складається з: 6000,00 грн. - заборгованості за кредитом та 11204,45 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом строком за 120 днів (відповідно до п. 1.5.2 Договору).

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За правилами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким,що заправовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Отже, відповідач уклав із Товариством зобмеженою відповідальністю «Авентус України» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором М445142), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вищезазначене спростовує доводи апелянта щодо недотримання обов`язкової письмової форми договору при укладенні нею кредитного договору № 2427353 з позивачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у кредитному договорі № 2427353 наявні відомості про тип кредиту, його суму, строк кредитування, процентну ставку, порядок повернення та інші суттєві умови, тому посилання ОСОБА_1 на неналежне інформування позивачем про істотні умови договору є безпідставними.

Посилання апелянта про ненаправлення позивачем відповідачу досудової вимоги судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки про необхідність погашення наявної заборгованості за кредитним договором відповідача було повідомлено письмово на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою про усунення порушень (а.с. 87, 91).

Стосовно тверджень апелянта про те, що проценти значно перевищують тіло кредиту, тому не можуть бути стягнуті у повному обсязі, а також неврахування рішення суду у справі №623/1996/21 про визнання виконавчого напису №3863 таким, що не підлягає виконанню, при ухваленні оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Позивач, пред`явивши вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримано в кредит), стягнути заборгованість за процентами у сумі 11204,45 грн., нарахованими за 120 днів користування кредитними коштами у період з 23.05.2020 по 20.09.2020.

За змістом пункту п. 1.5 Договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 23 травня 2020 року №2427353, процентна ставка є фіксованою та залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору. Знижена процентна ставка становить 1,81 % в день від суми кредиту, стандартна процентна ставка - 1,90 % в день від суми кредиту.

Пунктом 1.4. договору передбачено строк кредиту 30 днів.

За п. 1.5.1 договору знижена процентна ставка становить 1,81% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне полгашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.

За п. 1.5.2 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору, якщо позивач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки та

у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; та

-у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення.

Відповідно до п. 3.1 договору № 2427353 про надання споживчого кредиту передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Пунктом 4 договору встановлено порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача (пролонгація).

Згідно п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.4.1. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п.4.2.-4.5. договору.

Споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.3. договору. (п.4.2 договору)

За правилами п.4.3. договору пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.

Між тим, належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору №2427353 від 23.05.2020 року матеріали справи не містять, оскільки відсутні докази про продовження строку користування кредитом за ініціативою позичальника.

Враховуючи наведене, колегія судів вважає недоведеним позивачем факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який було визначено у пункті 1.4 кредитного договору №2427353 від 23.05.2020 року.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що підстави для нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку кредитування (згідно розрахунку заборгованості) - відсутні.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки, нараховані у межах строку дії договору, а саме у період з 23.05.200 по 22.06.2020, за стандартною відсотковою ставкою 1,90 % в день, що становить 3420,00 грн. Відсотки в сумі 7784,74 грн., які нараховані після спливу строку кредитування, не підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Крім того, рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року у справі №623/1996/21 встановлено, що 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3863, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за Кредитним договором № 2427353 від 23.05.2020 року в розмірі 20480,00грн.

На виконання зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №65217964, в рамках здійснення якого з відповідача було примусово стягнуто 2475,55 грн.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 серпня 2021 року у справі №623/1996/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 03 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 3863, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за Кредитним договором № 2427353 від 23.05.2020 року в розмірі 20480,00 грн. таким, що не підлягає виконанню. На підставі вказаного рішення суду виконавче провадження №65217964 завершено.

За даними наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 88-90), в графі "оплата процентів" значиться сума 2475,55 грн. (платіж 17.06.2021 в розмірі 549,68 грн., 18.07.2021- 962,67 грн., 11.08.2021- 963,20 грн.)

Відтак, з урахуванням погашеної в примусовому порядку суми заборгованості за відсотками в розмірі 2475,55 грн. стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки в сумі 944,45 грн.

Отже, колегія суддів, вважає обґрунтованим розмір заборгованості за кредитним договором №2427353 від 23.05.2020 року у сумі 6944,45 грн., з яких 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 944,45 грн. - заборгованість за відсотками за період з 23.05.200 по 22.06.2020, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов необгрнутованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Авентус Україна" до ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право оскасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині розміру стягнутих відсотків за користування кредитними коштами.

За приписами ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Авентус Україна» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в загальному розмірі 916,17 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог (40,36%).

Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, з урахуванням сплати відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн., з позивача ТОВ «Авентус Україна» підлягає стягненню на користь відповідача судовий збір у розмірі 2030,74 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (59,64%).

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, колегія суддів стягує з ТОВ «Авентус Україна» як зі сторони, на яку покладено більшу суму судових витрат, різницю судових витрат на користь ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) у розмірі 1114,57 грн. (2030,74 грн.- 916,17 грн.), звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись ст. ст.367,369,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 січня 2022 року в частині суми стягнення - змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за Договором № 2427353 про надання споживчого кредиту від 23.05.2020 в сумі 6994,45 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 994,45 грн. - заборгованість за відсотками.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1114,57 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова