ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2025 року м. Кропивницький

справа № 385/581/25

провадження № 22-ц/4809/1505/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенко О. Л., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року у складі головуючого судді Гришака А. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідачки на свою користь загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 28 830 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що 08 листопада 2024 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №.

Вказаний договір було укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених положеннями Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.2. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму у розмірі: 6 200,00 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачем, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.2.6.1., п.2.6.2. та 2.6.3. цього договору, його додатків.

Основні умови договору щодо надання коштів у позику: п.2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.; п.2.5. Строк кредиту (строк дії договору) 360 днів; Дати надання кредиту: 08.11.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору.

У відповідності до п. 2.5, 2.5.1., 2.6.3, договору позики:

- Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів) , що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі;

- У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених Договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Товариство, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності позичальника, може направити позичальнику пропозицію щодо продовження строку кредиту. Якщо позичальник погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту, позичальнику в Особистому кабінеті, стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту, за договором. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що направлення товариством вказаних пропозицій позичальнику є правом товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей товариства та/або оцінки кредитоспроможності позичальника.

- Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для позичальника у випадку та на умовах: визначених в п. 2.6.2 договору та/або умовами програми лояльності та/або умовами Правил та/або умовами окремих акцій та/або умовами індивідуальних пропозицій позичальнику, зокрема у випадку отримання позичальником знижки на стандартну процентну ставку.

Перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі 6 200,00 гривень, в рамках виконання умов договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної відповідачкою під час укладання договору.

В той же час відповідачка всупереч умовам договору позики свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила.

Станом на дату підготовки позовної заяви (включно), заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем складає 28 830 грн 00 коп, з яких:

- 6 200 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту;

- 10 230 грн 00 коп - заборгованість за процентами;

- 12 400 грн 00 коп - пеня за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 08 листопада 2024 року в розмірі 28 830,00 грн з яких: 6 200 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту; 10 230 грн 00 коп - заборгованість за процентами; 12 400 грн 00 коп - пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка належно і у доступній формі ознайомилася з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розуміла, вважала їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мала. Діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, врешті решт отримала кредит (позику). Вибір контрагента правочину та електронний договір із позивачем підписаний відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Обставин, які б суперечили волевиявленню позичальника при укладанні кредитного договору в електронній формі, а також про наявність у діях кредитодавця умислу, спрямованого на введення відповідача в оману судом не встановлено.

Встановивши, що відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором, яка нею не повернута, суд дійшов висновків про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 28 830,00 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідачка зазначила, що в матеріалах справи відсутні належним чином завірені документи, які підтверджують надходження на її картковий рахунок 6 200 грн в період з 08 листопада 2024 року по 09 листопада 2024 року від ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Вказала, що інформація АТ «Універсал Банк» про зарахування на рахунок, який ніби належить відповідачці, 6 200 грн не відповідає дійсності, не підтверджена належними документами.

Крім того, зазначила, що позивач не надав виписку із банківського рахунку відповідачки.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

08 листопада 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № з відповідними додатками до нього, який підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора «9468».

Відповідно до пункту 2.1. даного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 6 200,00 грн; тип кредиту - кредит; строк кредиту (строк дії Договору) становить 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 дні (в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору; тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 08 листопада 2024 року або наступний за ним календарний день (п. 3.2. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, визначених Графіком платежів, з наступного календарного дня Позичальник повинен виплатити Товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної Графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення (п.7.3. договору).

Пунктом 7.4. договору визначено, що за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвіи?ноі? обліковоі? ставки Національного банку Украі?ни, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу (а.с. 9-24).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № від 08 листопада 2024 року є графік платежів, в якому визначено загальну суму платежів за кредитом. Вказаний Графік підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора 9468 (а.с.19-20).

Також відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту. Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), в якому визначено основні умови кредитування (а.с.21-23).

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію довідки про відправку на мобільний номер відповідачки одноразового ідентифікатора для підписання договору (а.с.24).

ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 6 200,00 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 30 квітня 2025 року №7/10094 (а.с. 25) та листом АТ «Універсал Банк» від 19 червня 2025 року №БТ/Е-5837(а.с.55).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 22 квітня 2025 року становить 28 830,00 грн з яких:

- 6 200 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту;

- 10 230 грн 00 коп - заборгованість за процентами;

- 12 400 грн 00 коп пеня (а.с.26-27).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 2 ст.1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 08 листопада 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № з відповідними додатками до нього, який підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора «9468».

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію довідки про відправку на мобільний номер відповідачки одноразового ідентифікатора для підписання договору (а.с.24).

Тобто позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладання між сторонами договору в електронній формі.

Крім того, скаржницею не спростовано, що всі відомості, вказані в договорі надання грошових коштів є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, тощо.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачка таких не надала, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій, зокрема ведення одноразового ідентифікатора, який був направлений на мобільний номер відповідачки, кредитний договір не був би укладений між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21).

Пунктом 3.1. договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

ТОВ «Іннова Фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало ОСОБА_1 на платіжну картку НОМЕР_1 кредитні кошти у розмірі 6 200,00 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 30 квітня 2025 року №7/10094 (а.с. 25) та листом АТ «Універсал Банк» від 19 червня 2025 року №БТ/Е-5837 (а.с.55).

У матеріалах справи відсутні докази виконання ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань.

Будь-яких доказів того, що відповідачка повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, або ж вносила платежі, щодо погашення заборгованості, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи містять відомості, що підтверджують факт наявності заборгованості за кредитним договором у вказаному позивачем розмірі.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надала доказів на спростування твердження ТОВ «Іннова Фінанс» про невиконання нею зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за користування позикою.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Проте, відповідачка не заявляла позовних вимог про визнання договору між ТОВ «Іннова Фінанс» та нею про надання грошових коштів у позику від 08 листопада 2024 року недійсним.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи належного розрахунку заборгованості та недоведеність позивачем перерахування їй кредитних коштів спростовуються викладеним вище, а тому не заслуговують на увагу.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику, колегія суддів вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 200 грн та 10 230,00 заборгованості за процентами.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідачки нарахованої позивачем пені за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 12 400 грн.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував вказані норми закону і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки нарахованої позивачем пені у розмірі 12 400 грн, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог і зменшення розміру кредитної заборгованості, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача із 28 830 грн до 16 430 грн (28 830 грн 12 400 грн пені).

Крім того, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення із відповідачки на користь позивача судового збору.

Так, пунктом 9 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №174588, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с.73).

Пунктом 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки відповідачка звільнена від судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (56,9%) в сумі 1 378, 34 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, оскільки вимоги апеляційної скарги відповідачки задоволено частково (на 43,1%), а вона звільнена від сплати судового збору, з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 957, 60 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне провести взаємозалік та стягнути з позивача в дохід держави 579, 26 грн (1957, 60 грн 1 378, 34 грн) судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 08 листопада 2024 року в розмірі 16 430,00 грн з яких: 6 200 грн 00 коп - заборгованість за тілом кредиту; 10 230 грн 00 коп - заборгованість за процентами.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 579, 26 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 06.11.2025.

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник