441/146/22 2/441/23/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.11.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Перетятько О.В.,

за участю секретаря судових засідань Сороки М.В.,

представників позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представників відповідачів та третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівського району Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_7 до Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Великолюбінська селищна рада про витребування з чужого незаконного володіння, припинення права власності, інше; за позовною заявою ОСОБА_8 до Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Великолюбінська селищна рада про витребування майна із чужого незаконного володіння та повернення її у власність (титульне володіння);за позовною заявою ОСОБА_11 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, інше; за позовною заявою ОСОБА_12 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності та інше,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 через представника адвоката Зарембу В.В. звернулась до суду з позовними вимогами, які у підготовчому засіданні змінила, просила витребувати з незаконного володіння Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області будинок АДРЕСА_2 ; припинити право власності Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на вказане майно, визнавши недійсним рішення ХХХ сесії VI скликання Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 1535 від 29 травня 2014 року «Про повернення майна Римсько-католицькій релігійній громаді» та рішення виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради № 13 від 23 лютого 2017 року «Про присвоєння поштового номера житлового будинку» та про стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що з серпня 1987 року постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , у яку вселилась на підставі ордеру № 66 від 14 серпня 1987 року, який був виданий її батьку ОСОБА_13 на підставі рішення виконкому Великолюбінської селищної ради народних депутатів міста В.Любінь від 13 серпня 1987 року за № 307 для вселення його сім`ї з 5 осіб, на часі вселення будинок АДРЕСА_2 мав статус гуртожитку та належав Великолюбінському колгоспу, а згодом перебував на балансі Великолюбінської селищної ради. На даний час у квартирі зареєстровані та постійно проживають п`ятеро осіб, про порушення свого права на приватизацію квартири АДРЕСА_3 та про те, що Релігійна громада РКЦ смт. Великий Любінь є власником квартири АДРЕСА_3 дізналась у листопаді 2021 року, з покликанням на незаконність рішень Великолюбінської селищної ради, просила позов задовольнити.

ОСОБА_14 , будучи у позові ОСОБА_7 третьою особою, у порядку ст. 52 ЦПК України, заявила про вступ у справу у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, і, зокрема, просила витребувати із чужого незаконного володіння Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області квартиру АДРЕСА_1 та повернути їй її у власність (титульне володіння), мотивуючи тим, що з серпня 1987 року постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , у яку вселилась на підставі ордеру № 66 від 14 серпня 1987 року, означену квартиру мала намір приватизувати відповідно до рішення XXXIV сесії V скликання Великолюбінської селищної ради № 1256 від 30 липня 2010 року, у листопаді 2021 року дізналась про те, що Релігійна громада РКЦ смт. Великий Любінь є власником квартири, у якій вона проживає, вважає, що Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 111745984 від 25 січня 2018 року, № 192270986 від 10 грудня 2019 року не підтверджують право власності Релігійної громади РКЦ смт. Великий Любінь на квартиру АДРЕСА_1 , з покликанням на відсутність повноважень у селищної ради на прийняття оспорюваних рішень, просить позов задовольнити.

ОСОБА_11 через представника адвоката Гриньо М.І. звернулась до суду з позовними вимогами до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, просила визнати недійсним та скасувати рішення ХХХ сесії VI скликання Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 1535 від 29 травня 2014 року «Про повернення майна Римсько-католицькій релігійній громаді», скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на квартиру АДРЕСА_4 , прийняте державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк П.Т., ін. № 39358568 від 25 січня 2018 року, припинивши право власності Релігійної громади на це майно та про стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що ОСОБА_11 постійно на законних підставах проживає у кв. АДРЕСА_4 з часу вселення на підставі ордеру № 135 від 17 липня 1992 року, виданого виконкомом Великолюбінської селищної ради на підставі рішення правління профкому колгоспу «Любінський» № 34 та рішення виконкому Великолюбінської селищної ради народних депутатів міста В.Любінь від 10 липня 1992 року за № 58 для вселення її сім`ї з 5 осіб, на часі вселення будинок АДРЕСА_2 мав статус гуртожитку та належав Великолюбінському колгоспу, а згодом ТОВ «Любінське» до 23 березня 2007 року, вважає, що приватизація квартири АДРЕСА_5 та її державна реєстрація є порушенням права позивачки, про що дізналась у листопаді 2021 року, вважає, що оскільки спірний будинок не перебував на балансі селищної ради, Великолюбінська селищна рада не мала права ним розпоряджатися, тому повернення у власність Релігійній громаді Римсько-католицької церкви в АДРЕСА_2 у цілому та квартири АДРЕСА_5 відбулось з порушенням закону, просила позов задовольнити.

ОСОБА_15 звернувся до суду з позовними вимогами до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, просив визнати недійсним та скасувати рішення ХХХ сесії VI скликання Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 1535 від 29 травня 2014 року «Про повернення майна Римсько-католицькій релігійній громаді», скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на квартиру АДРЕСА_6 , прийняте державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк П.Т., ін. № 39358568 від 25 січня 2018 року, припинивши право власності Релігійної громади на це майно та про стягнення судових витрат, мотивуючи тим, що він, разом із сім`єю вселився у квартиру АДРЕСА_6 на підставі ордеру № 67 від 14 серпня 1987 року, виданого на підставі рішення Великолюбінської селищної ради від 13 серпня 1987 року за № 307, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2011 року за ним було визнано право власності на цю квартиру за набувальною давністю, яке у подальшому було скасоване, та він знову одержав статус наймача згідно Ордеру, вважає, що Великолюбінська селищна рада не вправі передавати спірний будинок у власність Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, оскільки такий не перебував на балансі селищної ради, Великолюбінська селищна рада не мала права ним розпоряджатися, тому повернення у власність Релігійній громаді Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області будинку АДРЕСА_2 у цілому та квартири АДРЕСА_5 відбулось з порушенням закону, з покликанням на порушення його права на приватизацію квартири АДРЕСА_6 , просив позов задовольнити.

Ухвалами підготовчого засідання від 27 грудня 2023 року, 09 лютого 2024 року та 13 червня 2024 року вказані позови та цивільні справи прийняті до спільного розгляду.

Представники позивачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокати Заремба В.В. та Палига О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, наведених у позовах, крім того, вказали, що про порушення прав позивачі дізнались із ухвали про відкриття провадження від 10 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, зняття їх із зареєстрованого житла, а тому вважають, що строк позовної давності позивачами не пропущений, на даний час мають право користуватись житлом на умовах найму та мають право на звернення до суду з позовом про витребування такого з чужого незаконного володіння, вважають, що оспорювані рішення не є підставою для виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_3 та на багатоквартирний житловий будинок у цілому, оскільки у рішенні органу місцевого самоврядування йдеться про нежитлову будівлю та про присвоєння адресного номеру житловому будинку, будинок не є культовою спорудою, а орган місцевого самоврядування, яким є Великолюбінська селищна рада, не наділений повноваженнями на повернення культових споруд, за наведеного, державна реєстрація права власності за Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області проведена за відсутності правовстановлюючих документів, а будинок належить територіальній громаді та відноситься до комунальної власності.

Представник позивача ОСОБА_11 адвокат Гриньо М.І. у суді позов ОСОБА_11 підтримав з мотивів, наведених у ньому, крім цього, вказав, що жодних архівних документів, які б вказували на те, що спірний житловий будинок АДРЕСА_2 історично належав Релігійній громаді Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області у справі немає, повернення у власність Релігійній громаді відбулось з порушенням Закону, що є підставою для припинення права власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на квартиру АДРЕСА_5 та житловий будинок АДРЕСА_2 у цілому, також заявив, що про порушення прав позивачка дізналась із ухвали про відкриття провадження від 10 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання в тому числі її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, зняття ОСОБА_11 із зареєстрованого житла.

Представник позивача ОСОБА_15 адвокат Шачіна Н.М. у суді позов ОСОБА_15 підтримала з мотивів, наведених у ньому, крім того, вказала, що про порушення його прав її довіритель дізнався з Витягу з реєстру територіальної громади від 20 грудня 2023 року, у якому зазначено, що його та членів його сім`ї знято з реєстрації за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_6 , вважає рішення на підставі яких Релігійна громада Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області набула право власності на квартиру АДРЕСА_7 та на житловий будинок у цілому незаконними, оскільки в них немає вказівки на адресу та зазначено, що будинок є нежитловим, крім того, будинок на балансі селищної ради не перебував, а отже, остання не мала права ним розпоряджатися.

Представник відповідача та третьої особи Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області Юрчак Ю.Ю. в судовому засіданні щодо задоволення позовів заперечив, при цьому пояснив, що на сесії селищної ради за заявою Релігійної громади Римсько-католицької церкви було прийнято колегіальне рішення про передачу спірного будинку Релігійній громаді, рішення підтримали більшість депутатів, дане рішення стало підставою для реєстрації права власності на вказане майно, рішення № 13 від 23 лютого 2017 року про присвоєння поштового номера житловому будинку було прийнято за заявою Релігійної громади Римсько-католицької церкви з метою упорядкування поштових номерів будівель, оскільки адресної книги не було, дане рішення приймав виконком селищної ради у межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування», вважає рішення, прийняті Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області та дії державного реєстратора законними, просить у позові відмовити.

Представник відповідача та третьої особи Релігійної громади Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь адвокат Дубінін Р.В., в судовому засіданні вимоги позовів заперечив, оскільки вважає, що право позивачів не порушено, вони були раніше і є на даний час наймачами займаних ними приміщень, питання про їх виселення законний власник, яким є Релігійна громада Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, не ставить, більше того, позивачам було надіслано проект Договору найму, у якому їм пропонувався символічний розмір оплати за приміщення, між тим, вони такий проігнорували, вважає, що про оскаржуване рішення позивачі знали, оскільки з цього приводу проводились громадські слухання, про що інформація була поширена у місцевій газеті «Народна Думка», крім того, вказав, що позивачі в кімнатах у будинку АДРЕСА_2 фактично не проживають, мають інше житло, вважає, що Ордери, за якими позивачі вселились у кімнати є недійсним, зазначені у них площі квартир не відповідають реальним площам, інше. З покликанням на обставини, встановлені судовим рішенням, відсутність порушених прав позивачів, про що також подав письмовий відзив, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ст. 58 цього Кодексу на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (Стаття 129 Житлового кодексу України).

Як убачається із долученої до матеріалів справи копії ордеру № 66 на житлове приміщення, виданого ОСОБА_13 14 серпня 1987 року виконкомом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області на підставі рішення виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 307 від 13 серпня 1987 року, сім`ї ОСОБА_16 , яка складається з п`яти чоловік, надано право на зайняття кімнати АДРЕСА_8 .

Як убачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 111745984 від 25 січня 2018 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована у власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378, державним реєстратором Тузяк П.Т., Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, на підставі рішень Великолюбінської селищної ради № 1535 від 29 травня 2014 року, № 13 від 23 лютого 2017 року, а також технічного паспорту, серії та № 575 від 20 серпня 2010 року, виданого Городоцьким бюро технічної інвентаризації, довідки Великолюбінської селищної ради № 30 від 03 січня 2018 року, довідки № 1935 від 03 листопад 2017 року, виданої Самбірським МБТІ, довідки № 433 від 03 листопада 2017 року, виданої Городоцьким БТІ.

Як убачається з долученої до матеріалів справи копії ордеру № 135 на житлове приміщення, виданого ОСОБА_11 17 липня 1992 року виконкомом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, на підставі рішення правління і профкому колгоспу «Любінській» № 34 та рішення виконкому Великолюбінської селищної ради № 58 від 10 липня 1992 року, сім`ї ОСОБА_11 з 5 чоловік надано право на зайняття квартири АДРЕСА_9 .

Як убачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 111747460 від 25 січня 2018 року, право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378, державним реєстратором Тузяк П.Т., Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі рішень Великолюбінської селищної ради № 1535 від 29 травня 2014 року, № 13 від 23 лютого 2017 року, а також технічного паспорту, серії та № 575 від 20 серпня 2010 року, виданого Городоцьким бюро технічної інвентаризації, довідки Великолюбінської селищної ради № 30 від 03 січня 2018 року, довідки № 1935 від 03 листопада 2017 року, виданої Самбірським МБТІ, довідки № 433 від 03 листопада 2017 року, виданої Городоцьким БТІ.

Як убачається з долученої до матеріалів справи копії ордеру № 67 на житлове приміщення, виданого ОСОБА_15 14 серпня 1987 року виконкомом Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, на підставі рішення виконкому Великолюбінської селищної ради № 37 від 13 серпня 1987 року, сім`ї ОСОБА_15 з 3 чоловік надано право на зайняття квартири АДРЕСА_10 .

Згідно копії витягу з протоколу № 8 спільного засідання правління профкому колгоспу від 03 серпня 1987 року про розподіл житлової площі у колгоспному гуртожитку по АДРЕСА_2 було виділено ордера на квартири у розмірах: ОСОБА_13 40, 6 кв.м., ОСОБА_15 28, 3 кв.м.

ОСОБА_15 за рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 листопада 2011 року зареєстрував за собою та членами своєї сім`ї право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_6 за набувальною давністю, що видно з копії Витягу про державну реєстрацію прав за № 33079931 від 06 лютого 2012 року, між тим, таке було скасоване на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 березня 2014 року, що зазначено у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 84352432 від 05 квітня 2017 року.

У подальшому, Як убачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 111748500 від 25 січня 2018 року, право власності на квартиру АДРЕСА_6 зареєстровано за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378, державним реєстратором Тузяк П.Т., Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області на підставі рішень Великолюбінської селищної ради № 1535 від 29 травня 2014 року, № 13 від 23 лютого 2017 року, а також технічного паспорту, серії та № 575 від 20 серпня 2010 року, виданого Городоцьким бюро технічної інвентаризації, довідки Великолюбінської селищної ради № 30 від 03 січня 2018 року, довідки № 1935 від 03 листопада 2017 року, виданої Самбірським МБТІ, довідки № 433 від 03 листопада 2017 року, виданої Городоцьким БТІ.

Як встановлено у суді, на даний час ОСОБА_15 у квартирі АДРЕСА_6 з власної волі не проживає, власних ключів не має, має інше місце проживання за адресою АДРЕСА_11 , що убачається з його власноручно підписаної заяви, наданої суду у порядку ст. 93 ЦПК України.

Отже, як убачається із позовних заяв, пояснень учасників, інших матеріалів справи, з часу вселення і по даний час позивачі проживають у зайнятих приміщення у будинку АДРЕСА_2 на підставі виданих ордерів, власниками займаних приміщень не є.

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 192270986 від 10 грудня 2019 року видно, що право власності на житловий будинок плебанія АДРЕСА_2 зареєстровано за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378, державним реєстратором Дорош М.М., Городоцька районна державна адміністрація Львівської області на підставі рішень Великолюбінської селищної ради № 1535 від 29 травня 2014 року, № 13 від 23 лютого 2017 року, а також технічного паспорту, серії та № 575 від 20 серпня 2010 року, виданого Городоцьким бюро технічної інвентаризації, довідки серії та № 375/10 від 21 липня 2010 року Управління Львівської Архідієцезії Римсько-католицької церкви.

Як убачається із копії рішення № 1535 від 29 травня 2014 року за заявою Римсько-католицької релігійної громади, ознайомившись з архівними документами, відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області на ХХХ сесія VI скликання вирішила повернути майно (будинок-плебанію) Римсько-католицькій релігійній громаді та рекомендувати їй виготовити детальний план території земельної ділянки для обслуговування належного їм нежитлового приміщення (будинку-плебанії).

Із копії сторінки з регіонального друкованого видання газети «Народна Думка» від 14 липня 2014 року убачається про розміщення оголошення у рубриці «Громадські обговорення», де виконавчий комітет Великолюбінської селищної ради повідомляє про початок громадського обговорення детального плану території земельної ділянки для обслуговування будинку-плебанії в АДРЕСА_2 , громадянам повідомлено про прийняття рішення № 1537 від 29 травня 2014 року «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території для відведення земельної ділянки для обслуговування будинку-плебанії». Згідно повідомлення гомадські обговорення мали тривати протягом одного місяця з моменту опублікування оголошення, з матеріалами детального плану та додатковою інформацією можна було ознайомитись у селищній раді, а також надіслати свої пропозиції з даного питання.

Рішенням № 13 від 23 лютого 2017 року за заявою Римсько-католицької громади смт Великий Любінь, з метою упорядкування поштових номерів будівель, виконавчий комітет селищної ради вирішив присвоїти поштовий номер житловому будинку плебанії АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Городоцького районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року у справі № 441/2497/13-ц, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , треті особи на стороні позивачів, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , Городоцька района державна адміністрація, Комісія з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації до Городоцької районної ради Львівської області, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів Комунальне підприємство Городоцького районного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Львівської області про визнання права спільної сумісної власності на будівлю гуртожитку в цілому, та права власності на кімнати гуртожитку, визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування Великолюбінської селищної ради та скасування правових актів, та відновлення становища позивачів, встановлено судом, з покликанням на п. 8 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», згідно якого об`єкти соціальної сфери, житлового фонду у тому числі незавершеного будівництва, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягали безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та Постанову КМУ № 1253 від 11 серпня 2003 року «Про затвердження Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств правонаступників» визначено, що об`єктами передачі є об`єкти, соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а саме: житлові будинки (разом із вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), житлові приміщення в інших будівлях, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам та гуртожитки тощо, що будівля (гуртожиток) по АДРЕСА_2 не був збудований колгоспом ім. ХХ з`їзду КПРС за час його діяльності. Отже, за вказаних обставин, віднесення житлового будинку АДРЕСА_2 до майна пайового фонду членів ССГ «Любінське» реорганізованого в ТЗоВ «Любінське» до основних виробничих та оборотних коштів, створених за рахунок діяльності підприємства, є неправомірним. Відповідно до ст.334 ЦК України безхазяйною є річ, яка немає власника або власник якої невідомий.

У судовому рішенні встановлено також, що житловий будинок (гуртожиток) АДРЕСА_2 ні за ким не рахується, право власності на вказану будівлю у бюро технічної інвентаризації не зареєстроване, на балансі ні в кого не перебуває. Натомість, цивільним законодавством передбачено, що відповідачем за позовом про визнання права власності є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (ст. 15, 16, 335, 334 ЦК України). Отже, право на управління майном в даному випадку належить органу місцевого самоврядування, яким є Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області.

За наведеного, покликання представників позивачів про те, що будівля (гуртожиток) по АДРЕСА_2 мав статус гуртожитку та належав до майна пайового фонду членів ССГ «Любінське», реорганізованого в ТЗоВ «Любінське» до основних виробничих та оборотних коштів, створених за рахунок діяльності підприємства, є помилковим та таке суд до уваги не бере.

Як видно з рішення № 1256 від 30 липня 2010 року за заявою мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 рада на XXXIV сесії V скликання вирішила дати дозвіл на приватизацію квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_12 його мешканцям ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_26 .

Між тим, рішення Великолюбінської селищної ради позивачами нереалізоване, перешкод у його реалізації не встановлено, натомість, за наявності вказаного рішення, позивачі звертались до суду з позовами про визнання права власності на вказане майно за набувальною давністю, між тим, позитивного наслідку не мали.

Як встановлено у рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області 18 березня 2014 року у справі № 1305/347/2011, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_39 , Служба у справах дітей Городоцької РДА Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_3 за набувальною давністю, приймаючи рішення щодо надання сім`ї Пшеницьких ордеру на вселення в дане житло, очевидним є те, що Великолюбінська селищна рада, діючи в межах своїх повноважень, виходила з того, що вказаний будинок належав територіальній громаді смт. Великий Любінь Городоцького району та відноситься до комунальної власності. Саме з цих правових підстав за рішенням Великолюбінської селищної ради Городоцького району № 1256 від 30 липня 2010 року ОСОБА_8 надано дозвіл на приватизацію квартири кв. АДРЕСА_3 .

Як встановлено у вищенаведеному рішенні суду на час прийняття оскаржуваних рішень, квартири у спірному будинку фактично залишались майном територіальної громади села на території якого знаходиться вказаний будинок, релігійній громаді Римо-католицької Церкви в смт. Великий Любінь за рішеннями виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради від 30 квітня 2010 року та від 30 вересня 2011 року передано на праві власності квартири АДРЕСА_13 та АДРЕСА_14 у вказаному будинку, що свідчить про те, що Великолюбінська селищна рада по відношенню до вказаного об`єкту нерухомості діяла як власник.

Окрім того, апеляційний суд також встановив, що спірна будівля житлового будинку АДРЕСА_2 була збудована Римо-католицькою громадою смт. Великий Любінь Городоцького району, яка вважає даний об`єкт нерухомості своєю власністю та з 2010 року вчиняє дії щодо повернення частини вказаного будинку для потреб громади.

Долучені до матеріалів справи копії довідок Великолюбінської селищної ради від 28 листопада 2019 року № 1290 та № 86 від 31 березня 2005 року про те, що будинок за адресою АДРЕСА_2 не передавався у власність чи користування Релігійній громаді Римсько-католицької церкви в смт Великий Любінь та на балансі селищної ради не перебував, а також про те, що такий перебував на балансі ССГ «Любінська» суперечить вищенаведеному та рішенням судів.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 317 ЦК України визначає зміст права власності, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із основних принципів місцевого самоврядування, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є законність. Відповідно, всі рішення, які приймаються, повинні відповідати Конституції України та чинному законодавству України.

Статтею 60 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (280/97-ВР) «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, яка діяла на час прийняття рішення, передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Статтею 26 цього Закону визначено виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Отже, з огляду на те, що Великолюбінська селищна рада, по відношенню до вказаного об`єкту нерухомості, на підставі наданих їй відповідно до Закону повноважень, діяла як власник, підстав для визнання рішення № 1535 від 29 травня 2014 року та рішення № 13 від 23 лютого 2017 року протиправними, суд не убачає.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, Законом України № 475/97-13р. від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.», Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7, № 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності приватної власності.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої, другої ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (Стаття 387 ЦК України).

Положеннями статей 397, 399 ЦК України визначено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Право володіння припиняється у разі: 1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Як встановлено судом та видно із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 192270986 від 10 грудня 2019 року, право власності на житловий будинок плебанія АДРЕСА_2 зареєстровано за Релігійною громадою Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378.

Право власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, код ЄДРПОУ: 34606378 зареєстровано на підставі рішень Великолюбінської селищної ради № 1535 від 29 травня 2014 року, № 13 від 23 лютого 2017 року, які прийняті органом місцевого самоврядування в межах своїх повноважень та компетенції, що надані Законом.

Обставин, які, у відповідності до вимог чинного законодавства, слугували підставою для припинення права власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на майно житловий будинок плебанія АДРЕСА_2 та відповідно витребування такого майна у відповідача, позивачами не наведено, під час розгляду справи в суді, не здобуто.

Водночас, як убачається із змісту позовних заяв, пояснень учасників, інших матеріалів справи, з часу вселення і по даний час позивачі проживають у зайнятих приміщеннях у будинку АДРЕСА_2 на підставі виданих ордерів, власниками займаних приміщень не є, ОСОБА_15 , як видно із його заяви, у квартирі АДРЕСА_7 не проживає іншим житлом забезпечений.

Як встановлено із пояснень представника Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області Дубініна Р.В., інших матеріалів справи, Релігійною громадою перешкод у користуванні вказаними приміщеннями позивачам не чиниться, питання про їх виселення не порушувалось, позивачам пропонувалось укласти Договори оренди між власником РГ РКЦ та фізичною особою ОСОБА_7 із платою у 3, 69 грн. на місяць, із ОСОБА_11 із платою у 2, 63 грн., та із ОСОБА_15 із платою у 1, 42 грн., між тим, останні від запропонованого відмовились.

Також, зокрема, ОСОБА_11 двічі пропонувалось з метою врегулювання спору інше житло, між тим, згідно Актів від 04 липня 2024 року та від 05 вересня 2024 року представників Великолюбінської селищної ради за участі ОСОБА_11 , остання від запропонованого їй іншого житла відмовилась.

Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивачів немає.

Відмовляючи у позовах, суд враховує, що на даний час власником спірних квартир та у цілому будинку є Релігійна громада, позивачі своє рішення на приватизацію не реалізували, а саме існування рішення органу місцевого самоврядування не породжує у позивачів право власності без його належної реєстрації.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову по суті, підстав для застосування строку позовної давності, як про це вказує представник відповідача немає.

Заходи забезпечення позову, що були вжиті судом відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року у виді заборони в будь-який спосіб відчужувати квартиру АДРЕСА_6 , відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 05 жовтня 2023 року у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , у спосіб заборони відчужувати та будь-яким чином розпоряджатись означеним майном, в т.ч. вчиняти дії щодо його передачі в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, заставу (іпотеку) або іншим способом передавати це житло у платне або безоплатне користування та відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , після набрання рішенням законної сили, слід скасувати.

Судові витрати, у відповідності до положень статей 133, 141 ЦПК України, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 209, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 19, 41 Конституції України, ст. 31, 58, 129 ЖК України, ст. 15, 16, 317, 321, 346, 397, 399 ЦК України, ст. 2, 4, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», суд

у х в а л и в :

у позові ОСОБА_7 до Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Великолюбінська селищна рада про витребування з чужого незаконного володіння, припинення права власності, інше відмовити;

у позові ОСОБА_8 до Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, треті особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Великолюбінська селищна рада про витребування майна із чужого незаконного володіння та повернення її у власність (титульне володіння) - відмовити;

у позові ОСОБА_11 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, інше відмовити;

у позові ОСОБА_12 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності та інше відмовити.

Заходи забезпечення позову, що були вжиті судом відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року у виді заборони в будь-який спосіб відчужувати квартиру АДРЕСА_6 , відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 05 жовтня 2023 року у виді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , у спосіб заборони відчужувати та будь-яким чином розпоряджатись означеним майном, в т.ч. вчиняти дії щодо його передачі в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, заставу (іпотеку) або іншим способом передавати це житло у платне або безоплатне користування та відповідно до ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , після набрання рішенням законної сили скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.