Справа № 331/4384/25
Провадження № 2/331/2737/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи Районна адміністрація ЗМР по Олександрівському району як орган опіки та піклування, Територіальна громада в особі ЗМР про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року відкрито загальне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.

13.10.2025 року від представника позивачів Вельможко А.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду, у зв`язку з відсутністю відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача та його представника, а також відсутність доказів про надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу ОСОБА_1 або її представнику Вельможко А.І.

Представник позивачів та ОСОБА_1 в судовому засіданні клопотання про повернення відзиву без розгляду підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення клопотання про повернення відзиву без розгляду заперечували.

Представник третьої особи Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району як органу опіки та піклування в судовому засіданні щодо клопотання про повернення відзиву без розгляду висловила думку на розсуд суду.

Представник третьої особи Територіальної громади в особі ЗМР в судове засідання не з`явилася, надала суду письмові пояснення, в яких просила розглядати справу без їх участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Згідно з п.2 ч.3 ст.178 ЦПК України, крім іншого, відзив повинен містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 ЦПК України якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Зважаючи на те, що відзив на позов надійшов до суду через електронний кабінет, то у представника відповідача був відсутній обов`язок зазначення відомостей про наявність у нього електронного кабінету.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178, ст. 191 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Як передбачено ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що подання відзиву на позов це допомога суду досягнути визначеного ч. 1 ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

ЄСПЛ, висновки якого належить застосовувати судам, вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, параграфи 53, 55, від 06 грудня 2007 року).

При цьому, суд приймає до уваги, що за висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суть принципу пропорційності у цивільному судочинстві полягає в тому, аби забезпечити реалізацію найбільш доцільних прав та обов`язків під час розгляду цивільної справи.

Суд вважає, що у даному випадку через наявний у відзиві недолік пропорційність не буде порушеною, враховуючи, що відповідно до наявних технічних можливостей підсистем ЄСІТС відомості про реєстрацію документа та інші відомості щодо розгляду справ надсилаються в автоматичному режимі до Електронного кабінету користувача та представник позивача має можливість відслідковувати рух та стан розгляду документів в суді у власному Електронному кабінеті.

Натомість, повернення відзиву на позовну заяву відповідачу при викладених обставинах може бути розцінено як надмірний формалізм, зокрема, з урахуванням того, що подання відзиву на позов є правом відповідача та може привести до неповного врахування всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін справи, суд залишає без задоволення клопотання представника позивача про повернення відзиву відповідачу без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 178, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника позивачів ОСОБА_4 про повернення відзиву на позовну заяву без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.М. Світлицька