Справа № 643/1372/25
Провадження № 2/643/2175/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Власенка М. В., за участю секретаря судового засідання Семергей І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсними умов договору,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за довіреністю Мих В. О. звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить:

-стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 9798446 від 25 грудня 2023 року у розмірі 21882,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9798446, згідно умов якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Мілоан та Відповідачем не був би укладений. Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 9798446 Позичальника від 25.12.2023, що заповнена Відповідачем.

26.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №104 МЛ від 26.03.2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 9798446 від 25.12.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 9798446 від 25.12.2023 було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 104 МЛ від 26.03.2024. Сума заборгованості Відповідача становить 21882 грн., відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 14182 грн., прострочена заборгованість за комісією 700 грн.

Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23455766/1214 від 02.01.2025. У зв`язку з тим, що відповідач не виконала умов договору, утворилась указана заборгованість.

Ухвалою суду від 31.01.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.

09.03.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Коротенко О. І. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з відзивом, у якому просить:

- вважати такими, що визнаються Відповідачем, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо стягнення заборгованості основної суми кредиту у розмірі 7000 грн, у задоволенні решти позовних вимог із стягнення заборгованості за сумою відсотків у розмірі 14182 грн та стягнення заборгованості за комісією у розмірі 700 грн відмовити;

- провести перерахунок суми заборгованості, зменшивши надмірні нарахування відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживчий кредит» ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 551 ЦК України.

Відзив обґрунтований тим, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору, які ставлять споживача у вкрай невигідне становище, є несправедливими та підлягають визнанню недійсними. Загальна сума боргу за позовом становить 21882 грн, з яких 14182 грн це відсотки, що у два рази перевищують основну суму кредиту (7000 грн). Такі нарахування є явно завищеними та суперечать принципу справедливості. Предметом розгляду цієї справи є стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. Статтею 21 Закону України «Про споживчий кредит» передбачено певні законодавчі обмеження Кредитодавця щодо «здирництва» та надмірних зазіхань на стягнення заборгованості за споживчим кредитом. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд має право зменшити розмір неустойки, якщо вона є надмірною або неспівмірною з наслідками порушення.

09.03.2025 представник відповідача також звернувся до суду через систему «Електронний суд» з зустрічною позовною заявою.

01.04.2025 представник позивача звернувся через систему «Електронний суд» з відповіддю на відзив, у якому просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що 25.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 9798446 зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами загальним строком 105 календарних днів, тобто до 08.04.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку Відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону Відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 9798446 від 25.12.2023, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір № 9798446 від 25.12.2023 є укладеним в електронній формі. При укладенні договору позичальник підтвердив, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг йому надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору та передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за договору.

Щодо стягнення відсотків за Кредитним договором представник позивача, з посиланням на положення законодавства, зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Представник позивача наголошує, що нарахування заборгованості здійснювалось відповідно до пунктів Кредитного договору № 9798446 від 25.12.2023, а саме: 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.6., з яких слідує, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 25.12.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 09.01.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 08.04.2024 (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1785.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 14490.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

Також представник позивача зазначає, що після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося, а на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, тому таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією. Застосування Відповідачем при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором денної відсоткової ставки на рівні 1 % є безпідставним.

Також 01.04.2025 представник позивача звернувся через систему «Електронний суд» з відзивом на зустрічний позов, у якому зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Обґрунтування щодо укладення Кредитного Договору та стягнення відсотків викладені аналогічні викладеним у відповіді на відзив. Щодо стягнення комісії представник позивача зазначає, що п.1.5.1 Договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 передбачена комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

06.04.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Коротенко О. І. звернувся через систему «Електронний суд» з запереченнями на відповідь на відзив, у якому просить вважати такими, що визнаються відповідачем, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості основної суми кредиту у розмірі 7 000 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовити, провести перерахунок суми заборгованості, зменшивши надмірні нарахування відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживчий кредит», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 551 ЦК України.

Ухвалою суду від 09.04.2025 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання недійсними умов договору про споживчий кредит повернуто особі, яка її подала. Відкладено судове засідання у справі.

12.04.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Коротенко О. І. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з зустрічною позовною заявою, у якій просить:

- прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні за цивільним позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором;

- визнати недійсними умови Договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що відповідач не згоден з вимогами позивача щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 14182 грн, оскільки вважає їх такими, що підлягають відхиленню з підстав незаконності, надмірності та несправедливості нарахування відсотків та комісії за користування споживчим кредитом. Умови Договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом суперечать іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 203 ЦК України), а саме ст. 21 Закону України «Про споживчий кредит», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відтак можуть бути оспорені. Щодо сплати судового збору представник відповідача зазначив, що останній звільнений від його сплати на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду від 21.04.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання недійсними умов договору. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.

06.05.2025 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з відзивом на зустрічний позов, який є аналогічним поданому 01.04.2025.

Ухвалою суду від 17.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу за первісним та зустрічним позовом до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У матеріалах справи наявні клопотання представників позивача про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», проти винесення заочного рішення не заперечують, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі.

Від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій просить відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

25.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Мілоан» із заявою на отримання кредиту № 9798446, в якій просила надати кредит для задоволення особистих потреб на суму 7000,00 грн. шляхом перерахування суми кредиту на його платіжну карту Mastercard Debit World 516874*57 строком на 105 днів, з яких 15 днів пільговий період та 90 днів поточний період, з денною процентною ставкою протягом пільгового періоду 1,70 %, протягом поточного періоду 2,30 %.

25.12.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 9798446, згідно умов якого: сума (загальний розмір) кредиту становить 7000.00 гривень (п. 1.2.). Кредит надається загальним строком на 105 днів з 25.12.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 1.3.1. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 09.01.2024 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 08.04.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2.).

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 09.01.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 08.04.2024 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4.).

Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2485.00 грн. в грошовому виразі та 162276.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 16975.00 грн. в грошовому виразі та 7121.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 9485.00 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 23975.00 гривень (п. 1.5.).

Комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1785.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 14490.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3.). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована (п. 1.6.).

Згідно п. 2.1. договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 *57.

Договір про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 укладено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) № 106368 і який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про ідентифікацію.

Отже, судом встановлено, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Платіжним дорученням № 118613345 від 25.12.2023 підтверджується, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 кошти на виконання договору № 9798446 у сумі 7000,00 грн.

26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та TOB «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначених у реєстрі боржників

Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» передано право вимоги за договором № 9798446 від 25.12.2023, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Крім цього, на підтвердження переходу права вимоги позивач надав акт приймання-передачі реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 та платіжну інструкцію № 406 від 26.03.2024 на суму 2222047,80 грн.

02.01.2025 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» звернулося до ОСОБА_1 з претензією, в якій вимагало протягом 3 днів погасити заборгованість за кредитним договором № 9798446 від 25.12.2023 в розмірі 21882,00 грн.

Сума заборгованості відповідача становить 21882,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 14182,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією 700,00 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 526, 611, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

З аналізу чинного законодавства слідує, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Із огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом на підставі зазначеної вище ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 9798446 від 25.12.2023 в електронній формі.

Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять.

Щодо нарахування відсотків за кредитом суд зазначає таке.

Згідно розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитними коштами до 09.01.2024 включно здійснювалося за процентною ставкою, що становить 1,70 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 10.01.2024 за процентною ставкою 2,30 % в день.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки договір про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 укладено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», відтак положення цього Закону застосовуються до договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023,на підставі якого з відповідача стягується заборгованість.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 26.12.2023 до 09.01.2024 позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1,70 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, а починаючи з 10.01.2024 і до 26.03.2024, тобто до закінчення строку дії договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 в розмірі 2,30 %.

Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною п.п. 1.5.2, 1.5.3. договору, що свідчить про правомірність їх нарахування.

Відтак, доводи представника відповідача, які викладені у якості заперечень проти позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», так і доводи, викладені у якості обґрунтування зустрічного позову, спростовані.

Отже, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами складається із нарахованих відсотків за пільговою процентною ставкою в розмірі 1,70 % в день від залишку неповерненої суми кредиту протягом перших 15 днів користування кредитними коштами та відсотків, нарахованих за процентною ставкою 2,30 % в день від залишку неповернутої суми кредиту за період з 10.01.2024 і до 26.03.2024 (дата відступлення права вимоги), та становить загальний розмір 14182,00 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми у розмірі 700,00 грн як заборгованості за комісією, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 700,00 грн., встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 677/1535/15, 21.07.2021 у справі № 751/4015/15, 15.12.2021 у справі № 209/789/15, 12.04.2022 у справі № 640/14229/15 та від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц.

Оскільки положення договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 700,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 700,00 грн., яка за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідача.

Щодо відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 9798446 від 25.12.2023 від ТОВ «Мілоан» до позивача, суд зазначає таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримала вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Враховуючи подані позивачем документи та вищевказані положення законодавства, суд доходить висновку, що перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача про стягнення з відповідача указаної заборгованості, підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ст. 76 77, 79 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів.

Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять.

Натомість, ОСОБА_1 не спростовує факту укладення договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 та визнає наявну заборгованість в частині тіла кредиту у розмірі 7000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обраним позивачем способом захисту свого порушеного цивільного права, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем згідно договору про надання споживчого кредиту № 9798446 від 25.12.2023.

Відтак, подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Мілоан» за договором про надання споживчого кредиту № 9798446 від 25.12.2023 до позивача у справі.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 21182,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 7000 грн. та простроченої заборгованості за сумою відсотків 14182 грн. Проте, прострочена заборгованість за комісією у розмірі 700 грн. стягненню не підлягає.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає таке.

Так, представник ОСОБА_1 просить визнати недійсними умови Договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.

З урахуванням вищевказаних положень ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та положень самого договору про споживчий кредит, суд зазначає, що доводи представника ОСОБА_1 спростовані, відсотки нараховані правомірно, їх розмір не суперечить чинному законодавству.

Щодо вимоги про визнання недійсними умов договору про споживчий кредит № 9798446 від 25.12.2023 в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту, то такі положення є нікчемними в силу закону, як про це зазначено вище.

Відтак, вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 12, 76 81, 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9798446 від 25.12.2023 у розмірі 21182,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2344,88 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання недійсними умов договору відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 04.11.2025.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО