ПОСТАНОВА

іменем України

28 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/2371/22

провадження № 22-ц/4809/1475/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 30 червня 2025 року у складі судді Варакіної Н.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2024 року у справі №404/2371/22 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у розмірі 211664,16 грн та судовий збір у розмірі 992,40 грн.

У травні 2025 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про відстрочення виконання рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2024 року. В обґрунтування заяви посилався на те, що 10 жовтня 2024 року Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавчі провадження №76259140 (стягнення витрат на правову допомогу адвоката), №76258997 (стягнення боргу), №76258866 (стягнення судового збору), на виконання яких 10 жовтня 2024 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Вважаючи, що в діях стягувача та його представника наявні ознаки кримінального правопорушення, звернувся до Черкаського РУП ГУНІ України в Черкаській області 24 січня 2025 року. В повідомленні про кримінальне правопорушення зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за попередньою змовою та зловживаючи його довірою, реалізовуючи злочинні наміри щодо заволодіння його грошовими коштами, обманними діями спонукали до підписання розписки про взяття в борг 5000 доларів США замість фактично отриманих ним 2000 доларів США та в подальшому подали до суду позов про стягнення боргу по розписці, по якій зобов`язання вже були виконані в присутності свідків, вчинивши у такій спосіб шахрайські дії. Відповідно до довідки від 03 квітня 2025 року №71155-2025, виданій Черкаським РУП ГУНІ України в Черкаській області, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Номер кримінального провадження 0000209 від 19 лютого 2025 року. Порушене кримінальне провадження має пряме відношення до рішення суду про стягнення боргу на користь ОСОБА_1 та відповідно до зазначених вище виконавчих проваджень. У разі визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 винними у шахрайських діях по відношенню до нього рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по цивільній справі №404/2371/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, 3% річних та з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами. Якщо це рішення буде виконано, то він позбудеться свого майна у вигляді грошових коштів, що негативно вплине на його долю та долю його родини, змусить звертатись до суду, витрачати додаткові кошти на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що буде додатковим тягарем на його фінансовий стан, завдаючи моральних страждань.

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 30 червня 2025 рокуу задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник адвокат Реброва Л.Г. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Адвокат Миненко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічні положення щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення містяться у ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відстрочення або розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виняткових (виключних) випадках, які суд визначає з урахуванням установлених обставин, які ускладнюють або виключають виконання рішення.

Така винятковість пов`язана із тим, що державою гарантована обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили, зокрема, це встановлено ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.18 ЦПК України, тому при вирішенні питання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення суди повинні з`ясовувати питання дотримання балансу інтересів обох сторін (стягувача і боржника) та враховувати можливі негативні наслідки, як для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Зі змісту поданої ОСОБА_2 заяви про відстрочення виконання рішення суду убачається, що підставою для відстрочення ним зазначено, що він звернувся з заявою до правоохоронних органів з приводу незаконних, на його думку, дій, вчинених щодо нього у 2021 році.

Крім того, мотиви, викладені в апеляційній скарзі, свідчать про незгоду відповідача із рішенням суду першої інстанції про стягнення з нього боргу та судових витрат, що є підставою для оскарження рішення суду в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані заявником докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявник не довів існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 30 червня 2025 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко