Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2143/25
Провадження № 2-о/572/187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МОРОЗ Ю.М.

за участі :

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - Пятак Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни цивільну справу №572/2143/25 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_3 вказано, що на момент звернення до суду він відбуває покарання у ДУ «Катеринівська ВК-46». Останньому був виданий паспорт громадянина України в Автономній Республіці Крим, який заявником втрачено.

Вжиті заходи щодо оформлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , позитивних результатів не дали.

Отже, можливості отримати будь-які документи, що посвідчують особу у ОСОБА_3 немає, в зв`язку із чим необхідно встановити факт постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України.

В судовому засіданні представник заявника вимоги ОСОБА_3 підтримала, пояснила, що довіритель безперервно проживає на території України, що доводиться копіями вироків, відповідно до яких останній неодноразово судимий та відбував покарання саме на території держави. Встановлення вказаного у заяві факту необхідне для оформлення відповідних документів, які підтверджують громадянство заявника.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні вимоги, заявлені ОСОБА_3 не визнала, заперечивши можливість встановлення вказаного ним факту у судовому порядку.

Представник вказує, що для отримання паспорту громадянина України, який було втрачено особою, слід звернутись до відділу УДМС, чого ОСОБА_3 зроблено не було. Крім цього, представник пояснила, що встановлення факту проживання на території держави не є підставою для отримання особою паспорту громадянина України, просить, також, врахувати, що заявником вимога не конкретизована, так як не вказано який саме період проживання на території країни він просить встановити (оскільки для набуття особою громадянства України особа мала проживати на території держави станом на 1991 рік).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного.

Правовідносини з приводу яких заявник звернувся до суду, є правовідносинами з приводу встановлення юридичного факту, а саме факту проживання, що породжує певні юридичні наслідки.

Вказані правовідносини врегульовані нормами ЦПК України та Законом України «Про громадянство України».

Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник вказує, що встановлення факту його постійного проживання на території України, має наслідком підтвердження громадянства держави, що в іншому випадку підтверджується паспортом громадянина України, який ним втрачено.

На доведення обставин, вказаних в заяві, заявником суду надано копію вироку Острозького районного суду Рівненської області від 30 травня 2023 року, із якого вбачається, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий на території України.

Крім цього, на адвокатський запит представника заявника №01-02/132 від 06 січня 2025 року, адміністрацією установи ДУ «Катеринівська ВК-46» надано копії картки фізичної особи-платника податків, виданої на ім`я ОСОБА_3 та паспорту громадянина України на його ім`я, виданого 19 березня 2009 року 1-м відділом Ялтинського МУ ГУ УМВС України в Криму.

Вказані обставини, на думку заявника, є підставою для звернення до суду із даною заявою.

Однак, ч.2 ст.315 КК України визначає, що певний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку виключно в разі, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення такого факту.

Законом в даному випадку визначено порядок отримання паспорту громадянина України внаслідок його втрати.

Із досліджених судом копій повідомлення №6/390 від 17 січня 2024 року за підписом в.о. начальника ДУ «Катеринівська ВК-46» та висновків перевірки заяви ОСОБА_3 щодо оформлення паспорту громадянина України від 22 жовтня 2020 року та від 29 квітня 2021 року, наданих Суворівським РВ у м.Херсоні УМВС України в Херсонській області проведеною перевіркою не встановлено особу заявника ОСОБА_3 та не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

«Положенням про паспорт громадянина України», яке затверджено Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року «Про затвердження Положення про паспорт громадянина України визначено, що 19. Громадянин повинен надійно зберігати паспорт.

Про втрату паспорта громадянин зобов`язаний терміново повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, який видає тимчасове посвідчення, що підтверджує його особу. Форма тимчасового посвідчення та порядок його видачі встановлюються Міністерством внутрішніх справ України (п.19).

Доказів того, що заявник дійсно втратив паспорт громадянина України і звертався з цього приводу до компетентних органів, суду надано не було.

Отже, чинне законодавство передбачає чітко визначений порядок для відновлення документів, що посвідчують особу громадянина України, через що звернення до суду для додаткового встановлення такого юридичного факту є безпідставним.

З огляду на наведене, в даному випадку ставиться під сумнів взагалі факт набуття заявником громадянства України.

Частиною 1 статті 8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий зміст громадянства, підстави і порядок його набуття та припинення регулюються Законом України «Про громадянство України», яким передбачена можливість набуття, припинення або виходу із громадянства чи втрати громадянства.

Стаття 3. Закону України «Про громадянство України» визначає належність до громадянства України. Так, відповідно до наведеної норми громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Таким чином, питання набуття, втрати та зміни громадянства, як і підтвердження громадянства певної особи не входять до компетенції судових органів, тобто, існує інший, встановлений законом порядок встановлення факту громадянства, а також набуття громадянства, через що заява ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, ст.315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ), заінтересована особа УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ в Рівненській області (м.Рівне вул.16-го Липня,6 Рівненської області, ) про встановлення факту постійного проживання на території України - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: