Справа №443/1560/25
Провадження №2/443/947/25
РІШЕННЯ

іменем України

05 листопада 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11376 від 31.05.1997, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 ; встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11375, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 31.05.1997, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_4 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,44 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11375 від 31.05.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №701; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11376 від 31.05.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №702.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 .. Після смерті останньої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11376 від 31.05.1997. ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не залишала, а тому спадкування відбулося за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 був її чоловік ОСОБА_4 , а також син ОСОБА_1 , однак останній спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів. Натомість ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Про відмову від спадщини він не заявляв, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважався таким, що її прийняв, однак юридично не оформив. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 .. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,44 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11375 від 31.05.1997. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №11376 від 31.05.1997, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , однак не оформив своїх спадкових прав. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіту не залишав, а тому спадкування відбулося за законом. Позивач прийняв спадщину після смерті свого батька, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Згодом позивач звернувся в Жидачівську Державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №543/2021. У подальшому позивач вирішив юридично оформити спадщину відносно прав на земельні частки (паї), що належали ОСОБА_4 , але оскільки правовстановлюючі документи ним втрачено, то представник позивача звернувся із адвокатським запитом у відділ №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб одержати інформацію про наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прав на земельні частки (паї). Довідкою від 06.08.2025 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай, виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді відсутній запис про реєстрацію сертифіката належного ОСОБА_4 . Проте, на ОСОБА_4 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,44 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11375 зареєстрований 31.05.1997 за № 701. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332. Іншою довідкою від 06.08.2025 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай, виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Монастирецькій сільській раді за ОСОБА_3 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,27 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11376 зареєстрований 31.05.1997 за № 702. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 30.05.1997 №332. 04.09.2025 позивач звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою одержання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно права на земельні частки (паї), однак постановою нотаріуса йому було відмовлено. Причиною відмови стала відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні частки (паї), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради Стрийського (Жидачівського) району Львівської області, що належала ОСОБА_4 , а також ОСОБА_2 спадкоємцем якої був її чоловік, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Окрім того, із довідки Відділу №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.08.2025 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №11376 від 31.05.1997 зареєстровано та видано на ім`я ОСОБА_3 , а у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано ОСОБА_2 , тобто є певні розбіжності у написанні імені власника паю. Також із довідки Відділу №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.08.2025 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №11375 від 31.05.1997 зареєстровано та видано на ім`я ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано ОСОБА_4 , тобто є певні розбіжності у написанні по імені власника паю. В даному випадку право позивача на спадкове майно не визнається, оскільки він не може пред`явити оригінали правовстановлюючих документів через те, що такі втрачено. Окрім того, наявні певні розбіжності у написанні імені власників паю, зазначених у правовстановлюючих документах. За таких обставин позивач вимушений звертатися до суду із вимогами про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Встановлення фактів належності правовстановлюючих документів позивачу необхідно для того, щоб отримати змогу належним чином оформити спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 ..

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 16.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 17.10.2025 /а.с.24-25/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.10.2025 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 31.10.2025 /а.с.45-46/.

Розгляд справи по суті відбувся 31.10.2025 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача: територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області подав заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності та повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету позовної заяви.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31.10.2025, є дата складення повного тексту судового рішення - 05.11.2025.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.12.1955, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що було зроблено відповідний запис №45, а його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.12/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.06.1997, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 67 років, про що було зроблено відповідний запис №29 /а.с.13/.

Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81668832 від 26.06.2025, за параметрами пошуку ОСОБА_2 інформація відсутня /а.с.14/.

Згідно з довідкою відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.08.2025 № 1862/15-25, повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією Монастирецькій сільській раді за ОСОБА_3 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,27 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11376 зареєстрований 31.05.1997 за № 702. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за гр. ОСОБА_3 у Відділі не зареєстровано /а.с.15/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.03.1998, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років, про що було зроблено відповідний запис №4 /а.с.17/.

Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81668787 від 26.06.2025, після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №543/2021 /а.с.18/.

Згідно з довідкою відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.08.2025 № 1862/15-25, повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією Монастирецькій сільській раді відсутній запис про реєстрацію сертифіката належного ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_4 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 0,44 умовних кадастрових гектарів на території Монастирецької сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 11375 зареєстрований 31.05.1997 за № 701. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 30.05.1997 № 332. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у Відділі не зареєстровано /а.с.19/.

Відповідно до довідки №274 від 15.10.2025 виданою Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Которини (Жидачівського) Стрийського району Львівської області та ОСОБА_3 на яку зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 11376 від 31.05.1997, одна і таж особа /а.с.43/.

Відповідно до довідки №273 від 15.10.2025 виданою Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Которини (Жидачівського) Стрийського району Львівської області та ОСОБА_4 на якого зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 11375 від 31.05.1997, одна і таж особа /а.с.44/.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №336/02-31 від 04.09.2025 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області, що належала померлому та на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області що належала дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її чоловік - ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, і є спадковим майном./а.с.21/.

Також в судовому засіданні було досліджено спадкову справу №543/2021, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину №1265 від 24.11.2021, ОСОБА_1 звернувся в Жидачівську ДНК , оскільки на десь смерті його батька ОСОБА_4 залишилося спадкове майно: земельні частки (паї), що знаходяться на території Журавненської селищної ради , Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області та крім ОСОБА_1 інших спадкоємців немає /а.с.32/.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67461811 від 24.11.2021, після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №543/2021 /а.с.37/.

Відповідно до довідки №2418 від 09.07.2021 виданою Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_4 був постійно зареєстрований та проживав до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалось. Його син, ОСОБА_1 , вступив в управління спадковим майном в 6-тимісячний термін після смерті свого батька ОСОБА_4 /а.с.38/.

Відповідно до довідки №2417 від 09.07.2021 виданою Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2 була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Которини Жидачівського району Львівської області. У виконавчому комітеті Монастирецької сільської ради заповіту від ОСОБА_2 не посвідчувалось. Її чоловік, ОСОБА_4 , був постійно зареєстрований та проживав разом з своєю дружиною ОСОБА_2 до дня її смерті, на день її смерті, де проживав до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.39/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме. - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи

Факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11376 від 31.05.1997, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належала спірна земельна ділянка (пай).

Факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11375 від 31.05.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_4 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 належала спірна земельна ділянка (пай).

Встановлення вищевказаних юридичних фактів має для позивача юридичне значення, оскільки дає йому можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 ..

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Про відмову від спадщини він не заявляв, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважався таким, що її прийняв, однак юридично не оформив.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , у встановленому законом порядку, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 , за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади села Которино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11376 від 31.05.1997, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_3 .

Встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Которино Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №11375 від 31.05.1997, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 0,44 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ№11375 від 31.05.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №701.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) на території Монастирецької сільської ради, площею 1,27 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ№11376 від 31.05.1997, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №702.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко