Справа №295/8391/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі: головуючої судді Зосименко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хінцинської В.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

установив:

До суду надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 28500 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитом на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 02.11.2022. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 02.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого вказана особа зобов`язалась відповідати за належне виконання позичальником обов`язків за кредитним договором № 0. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу. На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту № 0. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості ТОВ Кей-Колект звернулось до суду щодо примусового стягнення заборгованості. 30.04.2013 року Богунський районний суд м. Житомира розглянув справу 2-2568/12 та ухвалив рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором кредиту від 02.11.2007 року, яка станом на 05.12.2012 року становить 401 762,79 грн. (еквівалент 50 264,33 долари США), що складається: з суми заборгованості за кредитом - 227 800,50 грн. (еквівалент 28 500 дол. США), суми заборгованості по відсотках - 173 962,29 грн. (еквівалент 21 764,33 дол. США). На сьогоднішній день відповідачем рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 401 762,79 грн. У зв`язку з вищезазначеним, загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ Кей-Колект, у наслідок прострочення Відповідачами сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та рішенню суду складає: 1) згідно з Розрахунком суми 3 % річних , за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3 % річних , становить: 59 075,64 грн; 2) згідно з Розрахунком суми інфляційних втрат , за період з «02» квітня 2017 року року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат , розрахунку додається). становить: 194 824,24 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3 % річних, інфляційних втрат) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить: 253 899,88грн.

Представник відповідача направив пояснення в яких не погодився із твердженнями позовної заяви вказує, що відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, у зв`язку із недоведеністю, безпідставністю.

В судове засідання сторони не з`явилися. В позовній заяві представник позивача просив уразі неявки в судове засідання представника ТОВ Кей-Колект, розглядати справу без участі представника за наявними в матеріалах справи доказами. Проти заочного розгляду справи не заперечую. Представник відповідача Виноградова А.І. надав заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 28500 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних за користування кредитом на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 02.11.2022.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 02.11.2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого вказана особа зобов`язалась відповідати за належне виконання позичальником обов`язків за кредитним договором № 0.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», що виступило як фактор, зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» - клієнт. Згідно визначення термінів за договором «права вимоги» є права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до Боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення.

На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту № 0.

У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості ТОВ Кей-Колект звернулось до суду щодо примусового стягнення заборгованості. 30.04.2013 року Богунський районний суд м. Житомира розглянув справу 2-2568/12 та ухвалив рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором кредиту від 02.11.2007 року, яка станом на 05.12.2012 року становить 401 762,79 грн. (еквівалент 50 264,33 долари США), що складається: з суми заборгованості за кредитом - 227 800,50 грн. (еквівалент 28 500 дол. США), суми заборгованості по відсотках - 173 962,29 грн. (еквівалент 21 764,33 дол. США). На сьогоднішній день відповідачем рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 401 762,79 грн.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що на день звернення до суду вказане рішення суду не виконано.

На підставі викладеного, позивач просить стягнуті 3 % річних та інфляційні втрати нараховані на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної вказанім рішенням суду за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Разом з тим, доказів того, що на час розгляду справи виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду знаходиться у стадії виконання, або відомостей щодо подання звернення у встановлені законом строки до примусового виконання вказаного рішення суду представником позивача суду не надано.

Також встановлено, що відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором №0 від 02.11.2007 на примусовому виконанні у державній виконавчій службі чи у приватного виконавця, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2023 у справі №554/9126/20 (провадження №61-13760сво21) зазначено, що тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18).

Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі №285/3536/20 (провадження №61-261св22).

Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі №753/369/21 (провадження №61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні.

Таким чином, оскільки позивач не реалізував своїх прав на звернення у встановлені законом строки до примусового виконання рішення суду, відтак він втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду).

Отже, зобов`язання відповідача є задавненим у зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що 3% річних та інфляційні втрати були нараховані позивачем на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні.

Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без примусового стягнення заявленої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до заявленої вимоги позовної давності (строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання), а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги такого строку.

Таким чином, у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості слід відмовити, оскільки нараховані до вимог, які існують в натуральному зобов`язанні.

Понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Зосименко