Справа № 931/836/25
Провадження № 2/931/436/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 листопада 2025 року сел. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИЛА:

31.10.2025 позивач звернулась в суд з позовом до Локачинської селищної ради з позовною заявою про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на спадкове майно.

У позовній заяві просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку, загальною площею 0,35 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Старозагорівської сільської ради, яка була передана йому на підставі рішення сесії Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 18 серпня 1997 року №8/8;

- право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку, загальною площею 0,60 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Старозагорівської сільської ради, яка була передана йому на підставі рішення серії Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 09 грудня 1999 року №8/8;

- право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельні ділянки, загальною площею 1 га, з них: 0,75 га - для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться на території Старозагорівської сільської ради та були передані у власність ОСОБА_3 на підставі рішення сесії Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 24 грудня 1993 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 623/633/17 та від 06.08.2021 року по справі № 370/1854/20 зазначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Згідно з ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

В порушення вказаних вимог закону, позивачем не зазначено посилань на докази її звернення до органів місцевого самоврядування для завершення приватизації, а також відмови позивачу, як спадкоємцю, органами місцевого самоврядування у завершенні процедури приватизації, тобто у реалізації її прав у передбачений законодавством спосіб. Адже передумовою звернення до суду є наявність спору між сторонами.

Предметом позовних вимог, зокрема, є визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, однак таке право в даному випадку ніким не оспорюється, відсутні відомості, що на час звернення до суду з даним позовом будь-хто претендує на земельні ділянки і оспорює право отримання спірних земельних ділянок спадкоємцем.

Позовна заява не містить викладу того, що позивач у встановленому законом порядку розробила технічну документацію щодо встановлення меж земельних ділянок, відповідну документацію подавала на затвердження до органу місцевого самоврядування, а відповідач у свою чергу відмовив позивачу у затвердженні такої документації та передачі у власність позивачу таких земельних ділянок.

Отже, позивач має обґрунтувати свої вимоги в частині неможливості завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на спірні земельні ділянки.

Крім того, у позовній заяві позивач не вказує про наявність чи відсутність інших спадкоємців після смерті чоловіка, зазначаючи відповідачем Локачинську селищну раду.

Однак, відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №23-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, поданого фізичною особою, справляється судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2025 рік становить 3028,00 грн.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем при зверненні до суду з позовом заявлено одну вимогу майнового характеру (визнання права власності на житловий будинок), та три вимоги немайнового характеру (визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на земельні ділянки, площами 0,35 га, площею 0,60 га, та площею 1 га).

Таким чином, в одній позовній заяві об`єднано одну вимогу майнового характеру та три вимоги немайнового характеру.

По кожній із вимог немайнового характеру позивачем має бути сплачений судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 3633,60 грн (1211,20*3), а також судовий збір за вимогу майнового характеру (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), тобто, як мінімум, в розмірі 1211,20 грн.

Всупереч наведеному, позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору лише в розмірі 3968,96 грн.

Також слід зазначити, що згідно із п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Ціна позову повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на момент подачі позову. Власники або користувачі майна мають можливість безперешкодно, за власний кошт, замовити оцінку майна у відповідного спеціаліста або ж надати докази інвентаризаційної вартості майна.

Позивачем до позовної заяви додано копію технічного паспорту на житловий будинок із зазначенням вартості - 115269 грн.

Проте, технічний паспорт не відображає дійсної вартості нерухомого майна на день пред`явлення позову до суду.

На підтвердження дійсної вартості на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , не надано жодних доказів.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 за N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" встановлено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

За статтею 3 зазначеного Закону незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору - це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Ціна позову визначається дійсною вартістю спірного майна на час звернення до суду з позовною заявою, натомість, доказів дійсної вартості спірного майна позивач не надає.

Для визначення ціни позову позивачу слід надати суду звіт щодо дійсної вартості майна, а саме: житлового будинку (надавши його до суду у повному обсязі) та сплатити судовий збір відповідно до дійсної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд зауважує, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності на спадкове майно - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба