ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9651/25 Справа № 191/2387/25 Головуючий у першій інстанції: Твердохліб А. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Твердохліба А.В. від 07 липня 2025 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. 20 вересня 2023 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024 року, зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.06.2023року з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Позивач вважає, що на теперішній час розмір аліментів, які сплачує відповідач, а це становить 1/6 частину усіх видів заробітку(доходу) на місяць (2500,00 грн. в середньому), на користь позивача на утримання сина, є занадто низькими, і не забезпечує рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Тому позивачка просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із ОСОБА_2 на свою користь на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року у справі №191/158/24, зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

У вказаному вище рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2024 року у справі №191/158/24, встановлено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії №8328 від 20 жовтня 2023 року військовослужбовець ОСОБА_2 має захворювання, пов`язане з захистом Батьківщини (довідка про обставини травми (поранення, каліцтва) від 11 вересня 2023 року №582, видана командиром в/ч НОМЕР_2 ).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №560018 міжрайонної кардіологічної МСЕК №2 від 02 січня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено третю групу інвалідності з 27 грудня 2023 року з причин інвалідності захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини, та рекомендовані наступні умови та характер праці: господарська праця невеликого обсягу, легка підсобна праця, протипоказано підняття важкостей, психо-емоційне навантаження.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №366 від 25 грудня 2023 року ОСОБА_2 звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 19 грудня 2023 року №163-РС з військової служби у відставку за підпунктом «ю» пункту 2 частини 4 (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. З 25 грудня 2023 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення частини з 26 грудня 2023 року (а.с. 5-6).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , виданого повторно 12 липня 2024 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , про що 10.11.2023 року складено відповідний актовий запис №252 (а.с. 16).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №01359, ОСОБА_2 встановлено діагноз: постінфарктний кардіосклероз (Q-інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка, 30.08.2023). Стенозуючий коронаросклероз, багатосудинне ураження КА: ПМШГ ЯКА - оклюзія, ГТК1 - стеноз 70%, ПКА - стеноз 90%, ЗМШГ - стенз 70%(коронарографія, 31.08.2023). Стентування КА (31.08.2023, ПМШГ ЛКА 1 стент, ПКА 1 стент). КАГ 21.03.2025р. - стенти ПКА ТА ПМШГ ЛКА без явищ рестенозу, ПКА в проксимальном та дистальнмоу відділі 50%. Гіпокінезія верхівкового відділу МШП та передньо-верхівкового сегменту ЛШ. Транзиторна поодинока шлуночкова екстрасистолія. Гіпертонічна хвороба III стадія, ступінь АГ 1. Ризик ІV (дуже високий). СН І ст. зі збереженою ФВ ЛШ, II ФК (а.с. 17).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, є тими суттєвими обставинами і відіграють значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його (її) матеріальне становище, сімейний стан чи стан його (її) здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Разом з тим, колегія зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 не посилається на зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи отримувача аліментів, та відповідно, не надає будь-яких доказів на підтвердження того, що матеріальне становище відповідача значно покращилося, а лише вказує на зростання цін на продукти харчування, одяг та підвищення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що є недостатнім для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, враховуючи, що у рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року у справі №191/158/24 передбачено, що при зменшеному розмір аліментів на дитину (1/6 частина усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 ) розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивачкою не доведено будь-якими належними та допустимими доказами підстав для збільшення розміру аліментів після ухвалення місцевим судом рішення про зменшення розміру аліментів від 21 лютого 2024 року у справі №191/158/24, - колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія звертає увагу, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року у справі №191/158/24, яким зменшено розмір аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувала, що також, визнано позивачкою в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 22 жовтня 2025 року.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 , що сплата аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно є недостатньою у зв`язку зі зростання цін на продукти харчування та одяг, а також збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - не доводять наявності підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, враховуючи, що у рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року у справі №191/158/24 передбачено, що визначений до стягнення на користь позивачки на утримання дитини розмір аліментів у вигляді 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд наголошує, що сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Станом на час розгляду справи дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось повних 10 років.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (на час звернення з позовом - травень 2025 року) прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складав: з 1 січня 2025 року - 3196 гривень.

Враховуючи викладене, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років складає 1598,00 грн (3196,00 грн : 2).

Разом з тим, згідно пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції 22 жовтня 2025 року, ОСОБА_2 сплачуються аліменти щомісячно у розмірі 2850,00 грн., що є значно більшим половини прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет України на 2025 рік" для дитини відповідного віку.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Позивачка, за наявності підстав, не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року, з урахуванням ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року про виправлення описок, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова