Єдиний унікальний номер 205/9268/25
Номер провадження2/205/4090/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15.07.2024 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (далі - страховик) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) був укладений Договір страхування майна підприємств та підприємців № 29094 Гип4. Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням та користуванням нерухомим майном: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі представник позивача зазначає, що 17.09.2024 року із застрахованим майном відбулася страхова подія залиття застрахованої квартири водою. Комісією КП «Жилсервіс -5» ДМР було складено акт про залиття/аварію, що трапилася на системі центрального опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних елементів, причина: виникнення аварійної ситуації на ділянці стояку холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

У зв`язку із чим страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та виплату від 17.09.2024 року. На підставі кошторису по ремонту приміщення, страхового акту № ARX4284024 від 23.10.2024 року, розрахунку страхового відшкодування страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 69 820 грн. 90 коп.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 69 820 грн. 90 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Фісуновим Артемом Леонідовичем було подано відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких він просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилався на те, що розмір страхового відшкодування є завищеним, а відповідальність за утримання в належному стані системи центрального водопостачання законом покладена не на відповідача по справі, а на балансоутримувача будинку. Отже, не встановлено причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та заподіяною шкодою. Таким чином, вина відповідача у заподіяні шкоди не доведена. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому він просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 69 820 грн. 90 коп., оскільки відповідачем не надано доказів на спростування її вини у завданні шкоди, і така аварія сталася виключно внаслідок недбалого відношення саме відповідача по утриманню квартири АДРЕСА_3 .

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» зазначає про повнепідтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача просив суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі, про що надав відповідну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 15.07.2024 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір страхування майна підприємства та підприємців № 29094Гип4.

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням та користуванням нерухомим майном: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Матеріалами справи підтверджено, а сторонами не спростовувалась та обставина, що 17.09.2024 року із застрахованим майном відбулася страхова подія залиття водою.

Судовим розглядом також встановлено, що 19.09.2024 року комісією у складі старшого майстра КП «Жилсервіс -5» ДМР та інженера КП «Жилсервіс -5» ДМР, складено Акт про залиття/аварію, що трапилася на системі центрального опалення, холодного водопостачання або водовідведення, конструктивних елементів. Згідно вказаного акту причиною залиття є виникнення аварійної ситуації на ділянці стояку холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 (частка власності 1/1).

Також матеріалами справи підтверджено, що 17.09.2024 року із заявою про подію та виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку до позивача звернулася страхувальник ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 24.10.2024 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» на підставі страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 69 820 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1093525.

Таким чином, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір з приводу стягнення з відповідача суми фактично виплаченого страховиком страхового відшкодування, і який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно положень статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

В даному випадку судом встановлено, що залиття квартири позивача відбулось внаслідок виникнення аварійної ситуації на ділянці стояку холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_3 .

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Згідно пункту 3 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку). Внутрішньобудинкова система водовідведення (відведення холодної та/або гарячої води) - система від місця скидання стоків у перший колодязь на випуску з будинку (колодязь не належить до внутрішньобудинкової системи) до трійника включно на відгалуженні від стояка, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку).

Пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року № 869 (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо.

Згідно пункту 8 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), водовідведення витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

З урахуванням викладеного обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя.

При цьому, запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, закон не визначає зобов`язання управителя виконувати роботи з профілактичного огляду запірної арматури, яка знаходиться в квартирі споживача.

У зв`язку із чим суд вказує, що в силу вказаних вимог матеріального закону утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання, які вже розташовані після першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно є обов`язком саме власника квартири.

Таким чином, доводи представника відповідача те, що не власник квартири а балансоутримувач будинку повинен здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир та приміщень, своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та законодавством, своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини, суд вважає такими, що не узгоджуються із вищенаведеними приписами чинного законодавства.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Позивачем на підтвердження факту залиття належної йому квартири з вини відповідача та розміру завданої шкоди були надані письмові докази, а саме: акт про залиття від 19.09.2024 року, складений уповноваженими особами КП «Жилсервіс -5» ДМР.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Суд зазначає, що вищевказаний акт від 19.09.2024 року містить усі необхідні дані та відомості, а саме: дату його складання, анкетні дані та посади членів комісії, які приймали участь у його складанні, адресу квартири, що зазнала пошкоджень, характер ушкоджень та їх обсяг, адресу квартири, з якої відбулося залиття, а відтак цей акт є належним, достатнім і допустимим доказом протиправності поведінки відповідача та його вини у залитті квартири позивача та заподіянні йому матеріальної шкоди. Адже саме відповідач, як власник майна, своєчасно не звернув увагу на стан системи водопостачання та не забезпечив належне функціонування цієї системи, яка розташована безпосередньо у його квартирі.

Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року у справі №572/2976/19 вказав на те, що у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

За частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» під страховим випадком розуміється подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком ( ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування»).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»).

В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що застраховане майно у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 зазнало пошкоджень, розмір матеріального збитку визначений страховиком в порядку встановленому законом, а саме оцінювачем, яким визначено вартість завданого збитку майну.

В даному випадку обсяг визначених оцінювачем робіт відповідає обсягу завданих пошкоджень, так як це є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Вказаний звіт та обсяг майнової шкоди не спростовано відповідачем у спосіб подання суду належних, достатніх та допустимих доказів.

Отже, відповідач, заперечуючи проти визначеного розміру матеріальних збитків, заявлених позивачем, не навів жодних доводів щодо правильності визначення обсягу пошкоджень квартири страхувальника, їх вартості та вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого майна, а тому вказані доводи не дають суду підстав для сумніву у правильності визначеної суми.

З огляду на вищенаведене суд констатує, що у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди страхувальнику, в порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у заподіянні шкоди, в силу вимог ст.ст. 993,1166 ЦК України зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати, так як до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3 028 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 1194 ЦК України, ст.ст.27, 993 Закону України «Про страхування», суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, код ЄДРПОУ 20474912) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 69 820 грн. 90 коп.

3. Стягнути зОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд.8, код ЄДРПОУ 20474912) судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан