Справа № 141/706/23
Провадження № 22-ц/801/2326/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець О. Д.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуСправа № 141/706/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Берегового О.Ю., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

за участю сторін: прокурора Паука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №141/706/23 за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

за апеляційною скаргою керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року про залишення позову без розгляду, яку постановив суддя Іванець О.Д. в Липовецькому районномусуді Вінницької області, повний текст складено 16 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року Немирівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року було зобов`язано позивача тобто керівника Немирівської окружної прокуратури здійснити переклад позовної заяви з додатками на латиську або російську мову, надавши якнайшвидше їх до суду в трьох примірниках, для подальшого направлення судового доручення. Переклад повинен бути посвідчений печаткою перекладача або нотаріально посвідчений. Провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що для направлення судового доручення до компетентного суду Латвійської республіки необхідно здійснити переклад позовної заяви з додатками на латиську або російську мову, проте ухвала суду від 13 листопада 2024 року не була виконана позивачем, що унеможливлює направлення судового доручення та відповідно подальший розгляд справи.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, керівник Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її такою, що не відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства, прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до безпідставного залишення позовної заяви без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

У статті 129 Конституції України закріплено, що однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з позовної заяви Немирівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року було зобов`язано позивача тобто керівника Немирівської окружної прокуратури здійснити переклад позовної заяви з додатками на латиську або російську мову, надавши якнайшвидше їх до суду в трьох примірниках, для подальшого направлення судового доручення. Переклад повинен бути посвідчений печаткою перекладача або нотаріально посвідчений. Провадження у справі було зупинено.

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції послався на п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Питання щодо витребування доказів врегульовані статтею 84 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої, сьомої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання, суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Крім того, слід враховувати, що частиною десятою статті 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Водночас, пунктом 9 частини першої статті 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його необхідно застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України, а саме за умови з`ясування питання, яке значення мають ці докази, при цьому суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Наведені висновки щодо застосування указаних норм процесуального права відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц (провадження № 61-35703св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 560/904/15-ц (провадження № 61-40688св18), від 17 січня 2020 року у справі № 520/2609/17 (провадження № 61-9001св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 208/4288/18 (провадження № 61-2921св20).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №761/117393/19 зазначив, що положення частини десятої статті 84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів, а залишення позову без розгляду є лише одним з них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.

У разі наявності розбіжностей та суперечностей у наданих позивачем доказах, суду належало оцінити такі докази в сукупності та надати їм оцінку щодо достовірності.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені обставини та положення законодавства, колегія суддів вважає, що залишення позовної заяви без розгляду, за відсутності умов, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є помилковим.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року про залишення позову без розгляду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Береговий О.Ю.

Матківська М.В.