Провадження 2-о/522/475/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

21 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , діючи через представника ОСОБА_2 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 20-042 від 30.05.1994 року, його померлій матері ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Заявник обґрунтовує заяву тим, що він є єдиним спадкоємцем померлої, проте при оформленні спадщини у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу (спадкова справа № 22/2025) було виявлено розбіжності у написанні прізвища та по батькові спадкодавиці в правовстановлюючому документі на земельну ділянку порівняно з іншими офіційними документами (свідоцтвом про смерть, РНОКПП, свідоцтвом про народження тощо).

Зокрема, в Державному акті прізвище спадкодавиці зазначено як « ОСОБА_4 » (замість « ОСОБА_5 ») та по батькові як « ОСОБА_6 » (замість « ОСОБА_7 »). Заявник вважає, що ці помилки виникли внаслідок невірного перекладу з російської на українську мову та/або невірного прочитання рукописного тексту, а вказаний Державний акт, виданий на земельну ділянку площею 0,074 га на території Єгорівської сільської ради (нині Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області), належить саме його матері.

Встановлення цього юридичного факту необхідне для реалізації спадкових прав заявника, оскільки наявні розбіжності унеможливлюють видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Заява подана відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України до суду за місцем проживання заявника, а заінтересованою особою визначено Дачненську сільську раду.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року провадження по справі відкрито.

У судове засідання призначене на 21.10.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2020 року. Заявник ОСОБА_1 є сином померлої, що вбачається з свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 від 07.03.1963 року.

Після смерті ОСОБА_3 заявник звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Писаренка С.Є. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу № 22/2025.

Згідно з Листом нотаріуса № 412/02-14 від 14.07.2025 року, при оформленні спадкових прав виявлено розбіжності у написанні прізвища та по батькові спадкодавиці в правовстановлюючому документі на земельну ділянку порівняно з іншими її документами, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (№ 1 від 05.06.2025 року), а також картки фізичної особи платника податків, її прізвище зазначено як « ОСОБА_5 », а по батькові як « ОСОБА_7 ».

Згідно з копією свідоцтва про одруження (серії НОМЕР_3 від 08.09.1956 року) та даними паспорта померлої, її прізвище та по батькові українською мовою зазначено як « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_7 ».

У Державному акті на право приватної власності на землю серії ОД № 20-042 від 30.05.1994 року, виданому на земельну ділянку площею 0,074 га, прізвище власника помилково зазначено як « ОСОБА_4 » (замість « ОСОБА_5 »), а по батькові « ОСОБА_6 » (замість « ОСОБА_7 »).

Водночас, Генеральний план забудови садової ділянки № 270 садового товариства «Архітектор», який також стосується спірної земельної ділянки, містить вірні ідентифікаційні дані спадкодавиці, що в сукупності з іншими доказами, підтверджує належність Державного акту ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що чоловік померлої (батько заявника) ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16.10.2009 року, а заявник є єдиною дитиною та єдиним спадкоємцем, що не спростовано матеріалами справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦГК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої Можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати:

- особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй;

- спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав;

- утриманці померлого для одержання пенсії;

- прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК;

- інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З урахуваннямвищевикладеного,суд вважає,що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 20-042 від 30.05.1994 р., виданого на підставі рішення Єгорівської сільської Ради народних депутатів 23 грудня 1993 року № XXІ-13 на земельну ділянку площею 0,074 га на території Єгорівської сільської ради (нині - Дачненська сільська рада Одеського району Одеської області) для індивідуального садівництва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 03.11.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

21.10.25