Справа № 369/8235/24
Провадження №2-ві/369/49/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1

ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Янченка А.В. від участі у розгляді справи

№ 369/8235/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, поділ спільної власності, визнання недійсним спадкового договору та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. перебуває вказана цивільна справа.

22.10.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Уколов О.Л. подав до суду заяву про відвід судді Янченка А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2025 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Янченка А.В. визнано необґрунтованою та передано для розгляду іншому судді, який не входить до складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Частиною 7 статті 40 ЦПК України визначено, що вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст.40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Заяву обґрунтовано тим, що 22.07.2025 року у підготовчому засіданні суддя

Янченко А.В. прийняв рішення про відмову у прийнятті відзиву ОСОБА_1 на зустрічний позов та долучення доказів, якими учасник мав намір доводити свою правову позицію. При цьому, суддя Янченко А.В. надав ОСОБА_1 право обґрунтувати неподання доказів, які долучені до відзиву на зустрічний позов, в 15 днів з моменту прийняття зустрічного позову.

21.10.2025 року на судовому засіданні представник ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на подання відзиву на зустрічний позов та доказів на його підтвердження яке обґрунтував окрім іншого тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2024 р. суддя Янченко А.В., окрім іншого, постановив: «відзив на зустрічний позов подається у строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про прийняття зустрічного позову».

Отже, зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 мав право подати відзив на зустрічний позов у межах усього підготовчого судового засідання, але не раніше ніж через 15 днів з моменту отримання ухвали суду про прийняття зустрічного позову. Крім того, з огляду на перенесений ОСОБА_1 інсульт, він мав право на поновлення процесуального строку для подання відзиву на зустрічний позов, а також для долучення доказів, що його підтверджують.

Попри це, суддя Янченко А.В. протокольною ухвалою від 21.10.2025 р. відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та доказів на його підтвердження, поданого 21.10.2025 р. адвокатом Уколовим О.Л. посилаючись на те, що це не є поважною причиною для поновлення строку. Тобто, з наведеного заявник вбачає, що спочатку суддя Янченко А.В. надає право ОСОБА_1 на подачу заяв по суті спору та доказів, а потім відмовляє. Заявник сверджує, що суддя застосовує подвійні стандарти під час надання права та у його відмовленні, що вказує про недотримання суддею такого принципу цивільного судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом (п. 2 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Оскільки в заяві про відвід судді Янченко А.В. наведено факти, які явно демонструють той факт, що суддя у справі ухвалює судові рішення з грубим порушенням норм процесуального права та Конституції України з явним ухилом на користь позивача за зустрічним позовом, у своїй сукупності дає право на заявлення відводу з описаних вище підстав.

Більш того, 21.10.2025 року суддя, оголошуючи перерву у справі для надання можливості подати письмову заяву про відвід, визначив нову дату судового засідання. Після цього він одразу почав пояснювати, що засідання відбудеться 22.01.2026 року, якщо його не буде відведено від розгляду справи. На переконання заявника, визначення суддею нової дати засідання без виходу до нарадчої кімнати є нічим іншим, як фактичним оголошенням рішення про відмову у задоволенні заяви про його відвід, що, своєю чергою, є підставою для відводу судді. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17.09.2025 року у справі №161/1961/24.

Заявник посилається на те, що суддя у справі ухвалює судові рішення з грубим порушенням норм процесуального права та Конституції України з явним ухилом на користь позивача за зустрічним позовом.

На підставі вище наведеного представник ОСОБА_1 - адвокат Уколов О.Л. просив здійснити відвід судді Янченка А.В. від розгляду цивільної справи № 369/8235/24.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У заяві представника позивача про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. визначена незгода саме з процесуальними діями судді Янченка А.В., як головуючого судді у даній справі, а саме: суддя Янченко А.В. протокольною ухвалою від 21.10.2025 р. відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву та доказів на його підтвердження, оголошуючи перерву у справі для надання можливості подати письмову заяву про відвід, визначив нову дату судового засідання.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд відвести суддю

Янченка А.В. від участі у розгляді справи № 369/8235/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, поділ спільної власності, визнання недійсним спадкового договору та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя.

Статтями 36, 37 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав для відводу судді, мотиви, які вказані у заяві про відвід судді до даного вичерпного переліку не входять.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи, з матеріалів справи та заяви про відвід не вбачається.

Суд наголошує, що незгода представника відповідача з мотивами прийнятих суддею рішень не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, оскільки доводи заяви про порушення вимог процесуального законодавства свідчать про незгоду з процесуальними діями судді, що само по собі не є підставою для відводу судді. а відтак заява про відвід необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Янченка А.В. від участі у розгляді справи № 369/8235/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, поділ спільної власності, визнання недійсним спадкового договору та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина КОЗАК