Номер провадження 2-з/599/3/2025
У Х В А Л А

"04" листопада 2025 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Чорної В.Г., за участю секретаря судового засідання Грицай О. П., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Жовтої А.С., відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи органу опіки і піклування Святого С.О., розглянувши в м. Зборові в режимі відеоконференцзв`язку заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування - Служба у справах дітей Скориківської сільської ради, Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту Служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, служби в справах дітей Озернянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 через представника адвоката Зачепіло З. Я. звернувся 31.10.2025 в судз метою належного захисту прав та інтересів дитини із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд, тимчасово визначити місце проживання дитини, на період розгляду справи разом із батьком - ОСОБА_1 з огляду на наступне: відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виховання свого сина ОСОБА_3 , уникає контактів з дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Мати дитини не виявляє зацікавленості у процесі розвитку дитини, не слідкує за його успішністю, не спілкується з вихователями, не бере участь у батьківських зборах та не сприяє забезпеченню дитини необхідним обладнанням. Станом на момент розгляду справи права батьків щодо дитини є рівноцінними, рішення про позбавлення батьківських прав ще не ухвалене, отже обидві сторони формально мають рівні права та обов`язки у вихованні дитини. Наразі відповідачка самовільно забрала дитину, чим фактично позбавила дитину батьківської турботи. Вона веде аморальний спосіб життя. У зв`язку з цим виникає об`єктивна необхідність тимчасового визначення місця проживання дитини на період судового розгляду позивачем із батьком ОСОБА_1 .

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задоволити.

Відповідач та представник органу опіки та піклування Святий С. О., вважають, що в інтересах дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду цивільної справи № 607/13183/25, безпечніше проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 в Тернопільській області. Просили відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Порядок прийняття до розгляду та розгляду заяви про забезпечення позову регламентовано Главою 10 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписом ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Так, відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Пунктом 4 цієї постанови передбачено, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Дитина, на час звернення до суду, проживала із батьком. Рішенням суду місце проживання дитини не визначено.

Позивачем не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві, оскільки в даному випадку, той вид забезпечення, який просить застосувати позивач виходить за межі заявлених ним позовних вимог, так як визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із батьком, є самостійною вимогою, яка позивачем не заявляється, та не доведено обставинами необхідності відібрання дитини від матері.

Виходячи з аналізу змісту норм глави 10 ЦПК України «Забезпечення позову» та правової природи заходів забезпечення позову, вони мають такі основні ознаки: 1) заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер захисту прав; 2) судове рішення про забезпечення позову не є остаточним рішенням по суті справи; 3) заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Принципів попередніх і забезпечувальних (охоронних) заходів у міжнародному цивільному процесі Міжнародної Асоціації процесуального права, «попередні і забезпечувальні заходи мають дві принципові цілі у цивільних спорах: а) збереження існуючого status quo до вирішення спору по суті; б) збереження активів, за рахунок яких остаточне судове рішення може бути виконано.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Крім цього, згідно із вимогами ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення даного позову,

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.149-150,153,260 ЦПК України,

постановив:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі шляхом визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду цивільної справи № 607/13183/25 разом із батьком, ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду або через Зборівський районний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складено 04 листопада 2025 року.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В.Г.