справа № 619/5273/25
провадження № 2/619/2296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

Справа № 619/5273/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

Третя особа: Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про визнання права власності на житловий будинок.

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради, відповідно якого просила виділити в натурі частку, припинити спільну часткову власність та визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок літ. «Б-1», веранду літ. «б», прибудова літ. «б1», загальною площею - 72,6 кв.м., житловою площею - 50,9 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами - сарай літ. «Д», літня кухня літ.«В», сарай літ. «Б», льох літ. «Г», сарай літ. «Є», зливна яма літ. «Н», душ літ. «Т», вбиральня літ. «І», альтанка літ. «У», колонка літ. «N», огорожа №1-№2, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що їй належить 69/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П., за реєстровим №2-3569. Інші частини будинку належать: 7/100 частин ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Солоницівської селищної ради народних від 28.02.1992 за реєстровим №61; 6/25 часток ОСОБА_2 , згідно з рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2008 року у справі №2-414/2008. Позивачка зазначила, що фактично користується відокремленою частиною будинку, сплачує комунальні платежі, підтримує будівлю в належному стані, однак позбавлена можливості оформити право власності нотаріально, оскільки державний реєстратор Копил В.В. рішенням від 07.08.2025 року № 80261242 відмовила у проведенні реєстраційних дій.

Рух справи, заяви та клопотання.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 619/5273/25. Судом ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 09 жовтня 2025 року.

09.10.2025 ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 10 хв. 30 жовтня 2025 року.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Позивач у судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, згідно з наданою суду заявою відповідач просить провести розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнає.

Представник Солоницівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ради, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що позивачці ОСОБА_1 належить 69/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П., за реєстровим № 2-3569.

Інші частки спірного домоволодіння належать:

- 7/100 частин - ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.1992 року, посвідченого виконкомом Солоницівської селищної ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області від 28.02.1992 за реєстром № 61;

- 6/25 часток - ОСОБА_2 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2008 року у справі № 2-414/2008, за ОСОБА_2 було визнано право власності на частку домоволодіння прибудований житловий будинок літ. «В-2», веранду літ. «в», балкон «в-1», літню кухню «И», веранду до літньої кухні «и», гараж «Ж», оглядова яма «ж», погріб «Й», вбиральня «я» в порядку забудови. Рішенням виконавчого комітету Солоницівської селищної ради №179 від 08.04.2008 р. за частиною домоволодіння, що належить ОСОБА_2 , закріплено нову адресу АДРЕСА_2 . Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав від 16.04.2025 №422900252, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «В-2» з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 108,4 кв.м, житловою площею 66,5 кв.м.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Копил В.В. від 07.08.2025 позивачці відмовлено у реєстрації її права власності на будинок літ. «Б-1» у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Мотиви суду.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За змістом статей 316, 317, 321 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з статтею 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України, Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється..

Практика Верховного Суду (постанова від 21.11.2018 р. у справі № 372/1808/16-ц, постанова від 09.09.2020 р. у справі № 372/1280/18) підтверджує, що у разі фактичного багаторічного окремого користування спільним майном та наявності технічної можливості поділу суд може визнати право власності на виділений у натурі об`єкт.

Суд установив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично склалися відносини роздільного користування своїми земельними ділянками, на яких функціонують два окремі домоволодіння.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає, що позивачка належним чином довела наявність у неї права на частку у спільному майні, яке вона отримала у порядку спадкування за заповітом. Позивачка фактично володіє та користується належною їй частиною домоволодіння і господарських споруд, несе витрати на їх утримання, однак позбавлена можливості належним чином оформити своє право власності в нотаріальному порядку через відмову державного реєстратора. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а надані докази підтверджують фактичний поділ майна та користування ним, враховуючи приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України та необхідність остаточного та реального вирішення існуючого між сторонами спору, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок, задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 , в натурі частку зі спільного майна за адресою: буд. АДРЕСА_1 .

Припинити спільну часткову власність на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в цілому право власності на житловий будинок літ. «Б-1», веранду літ. «б», прибудова літ. «б1», загальною площею - 72,6 кв.м., житловою площею - 50,9 кв.м., з надвірними будівлями і спорудами - сарай літ. «Д», літня кухня літ.«В», сарай літ. «Б», льох літ. «Г», сарай літ. «Є», зливна яма літ. «Н», душ літ. «Т», вбиральня літ. «І», альтанка літ. «У», колонка літ. «N», огорожа №1-№2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування(ім`я)сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради, , місце знаходження: Харківська область, Харківський район, с-ще Солоницівка, вул. Визволителів, буд.6.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2025 року.

Суддя Н. В. Коваленко