Провадження № 2/638/5931/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Дудка Є.М.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 до суду звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.01.2024 визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України і призначено йому покарання. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Трест Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 грошову суму в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.01.2025 вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.01.2024 щодо ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача без задоволення. Постановою Верховного Суду від 17.04.2025 вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.01.2024 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09.01.2025 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до АТ «Трест Житлобуд-1» про відшкодування шкоди скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Таким чином існують підстави для подання позову про відшкодування моральної шкоди. Позивач (потерпілий) ОСОБА_1 є сином загиблого ОСОБА_6 . З урахуванням встановлених судовими рішеннями обставин, а саме, що ОСОБА_4 перебував на посаді машиніста баштового крану та перебував у трудових відносинах з АТ «ПСАЕМ», але між АТ «ПСАЕМ» (підрядник) та АТ «Трест Житлобуд-1» (замовник) було укладено договір № 2М від 02.01.2020 на виконання підрядником послуг для замовника на об`єктах, що будуються, монтаж, демонтаж і перевезення баштових кранів, тому, враховуючи положення частини першої статті 1172 ЦК України, обов`язок із відшкодування шкоди покладається на замовника АТ «Трест Житлобуд-1». Оскільки факт наявності підрядних відносин між замовником та підрядником встановлений, то відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України моральна шкода, яка завдана позивачу підлягає стягненню саме з замовника, за завданням якого виконувались будівельні роботи, які призвели до смерті ОСОБА_6 . Своїми діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яка втілилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо його батька, що призвело до його загибелі. Переживання з приводу того, що сталося, примусили позивача замкнутися в своєму світі. Позивач втратив інтерес до життя: не хочеться бачить нікого з друзів та знайомих, порушилося звичне коло спілкування. Позивачу необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач оцінює це відшкодування в 1 000 000 грн. Позивач вважає, що даний розмір відшкодування дозволить хоча б частково компенсувати пережиті моральні страждання. Крім того, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000 грн, які також повинен відшкодувати відповідач. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з АТ «Трест Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 грошову суму в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн, стягнути з АТ «Трест Житлобуд-1» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 150 000 грн.

08.07.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями позову заяву передано в провадження судді Семіряд І.В.

10.07.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова у справі відкрито загальне провадження, призначено підготовче засідання.

22.07.2025 представником відповідача АТ «Трест Житлобуд-1» Кіндріч О.В. подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що відповідач АТ «Трест житлобуд - 1» заперечує проти позову про стягнення грошової суми в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000,0 грн та стягнення на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 150 000,0 грн. в повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Між представниками АТ «Трест Житлобуд- 1» та сім`єю загиблого ОСОБА_6 , а саме ОСОБА_1 (син загиблого) та ОСОБА_5 (дружина загиблого) було проведено зустріч та обговорено розмір моральної шкоди, яку АТ «Трест Житлобуд-1» було відшкодовано у розмірі, який погодили сторони, а саме 60 000 грн та 15 000 доларів США, які отримав позивач ОСОБА_1 у якості моральної шкоди, завданої сім`ї загиблого ОСОБА_6 , що підтверджується розпискою від 02.09.2020. Представники АТ «Трест Житлобуд-1» та потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 досягли компромісу щодо розміру й порядку компенсації заподіяної моральної шкоди, та позивачем було отримано обговорену грошову суму та факт отримання коштів при попередньому розгляді справи був підтверджений позивачем. Згідно із цим правочином позивач разом з матір`ю отримали одноразове грошове відшкодування нанесеної моральної шкоди. Якщо ж задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в судовому порядку, це призведе до подвійної відповідальності АТ «Трест Житлобуд-1», за заподіяння потерпілому моральної шкоди, що суперечить чинному законодавству України. Так, законодавством України чітко встановлено поняття шкоди моральна та матеріальна та не існує інших видів шкоди, чи просто поміч. Оскільки отримані позивачем грошових коштів у розмірі 60000,0 грн. та 15000 доларів США не обґрунтовані позивачем, як витрати на матеріальну шкоду із зазначенням чеків на їх використання, то ці кошти і є моральна шкода, яка безпірно була виплачена на вимогу позивача. А оскільки моральна шкода у відповідності до норм чинного законодавства (ст.1168 ЦК України) може бути сплачена одноразово, то ж позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати батька, однак вимога щодо виплати повторно моральної шкоди є незаконною та не підлягає задоволенню, враховуючи попередню виплату АТ «Трест Житлобуд-1» сім`ї загиблого моральної шкоди ще до подання первісного позову. У зв`язку з чим представник відповідача просила у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з АТ "Трест Житлобуд-1" грошової сумми в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000,0 грн. та стягнення на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 150 000,0 грн. відмовити в повному обсязі.

11.08.2025 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кислим А.М. подано відповідь ні відзив, у якій вказано, що позивач ОСОБА_1 не отримував від відповідача АТ «Трест Житлобуд-1» грошових коштів у відшкодуванні моральної шкоди. Доказів протилежного представник позивача не надав. Таким чином, відзив на позов не спростовує позовних вимог і зводиться до небажання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду.

21.08.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова підготовче провадження у вказаній справі закрито, призначено судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, зазначив, що після того як сталася трагедія з його батьком відповідач йому постійно телефонував та пропонував кошти, він зустрівся з відповідачем та отримав кошти 60 000 грн та 15 000 доларів США. При цьому, 60 000 грн це було відшкодування матеріальних збитків, а саме на поховання батька, а 15000 доларів США представником відповідача надано з зазначенням призначення коштів «за смерть батька». Матеріальна шкода компенсована у повному обсязі, за що йому дали ще й 15000 доларів, поснити не може.

Представник позивача ОСОБА_1 Кислий А.М., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримав та просив задовольнити, зазначив, що після ухвалення рішення стороною позивача будуть надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу.

Представник відповідача АТ «Трест Житлобуд-1» - Кіндріч О.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у відзиві, зазначила, що відповідачем відшкодовано як матеріальні збитки так і моральну шкоду позивачу, про що свідчить розписка, написана власноруч ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що вироком Дзержинського (на теперішній час Шевченківського) районного суду м. Харкова від 16.01.2024 у справі №638/4185/21 визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України і призначено йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права виконання робіт з підвищеною небезпекою на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки. На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки. Цивільний позов, зокрема ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ«Трест Житлобуд-1», на користь ОСОБА_1 грошову суму в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 гривен 00 копійок.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.01.2025 вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2025 вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09.01.2025 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих, зокрема ОСОБА_1 , скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

Скасовуючи вирок Дзержинського районного суду м. Харкова та ухвалу Харківського апеляційного суду в частині цивільного позову, у своїй постанові від 17.04.2025 Верховний Суду зазначив, що «Колегія суддів вважає викладені мотиви місцевого суду при вирішенні цивільних позовів суперечливими та логічно непослідовними. З тексту судового рішення не можна зробити однозначного висновку чи вважає суд першої інстанції 60000 грн та 15000 доларів США коштами, які АТ «Трест Житлобуд 1» передав потерпілому ОСОБА_1 , відшкодуванням моральної шкоди, чи ні. Якщо ж не вважає, то чому, визначаючи суму компенсації за моральну шкоду, місцевий суд вказує, що він враховує часткове відшкодування АТ «Трест Житлобуд 1» шкоди. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою цивільного відповідача, залишив вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу цивільного відповідача без задоволення. При цьому апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції правомірно трактував їх як допомогу, а не як компенсацію за моральну шкоду. Натомість колегія суддів не убачає з вироку суду, що він саме так трактував сплачені потерпілому ОСОБА_1 кошти».

Окрім того, при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 було встановлено, що ОСОБА_4 згідно з наказом № 8-к від 01.02.2012 голови правління АТ «Південспецатоменергомонтаж» прийнятий на роботу та працює на вказаному підприємстві на посаді машиніста баштового крану 5-го розряду, тобто знаходиться у трудових відносинах з АТ «Південспецатоменергомонтаж».

Між АТ «Південспецатоменергомонтаж» та АТ «Трест Житлобуд-1» 02.01.2020 укладено договір №2М на виконання підрядником послуг для замовника на об`єктах, що будуються, монтаж, демонтаж і перевезення баштових кранів.

Згідно з договором №2М від 02.01.2020, де «замовником» виступає АТ «Трест Житлобуд-1», а «підрядником» - АТ «Південспецатоменергомонтаж», усі механізми експлуатуються машиністами «підрядника», щозмінне обслуговування баштових кранів робиться машиністом баштового крану перед початком виконання робіт.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України, набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок виконання робіт, що виразились у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою з вини працівника, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним машиністом.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина друга статті 1193 ЦК України).

Так, згідно з наказом № 8-к від 01.02.2012 голови правління АТ «Південспецатоменергомонтаж» ОСОБА_4 був прийнятий на роботу та працює на підприємстві на посаді машиніста баштового крану 5-го розряду, тобто перебуває у трудових відносинах з АТ «ПСАЕМ».

АТ «Південспецатоменергомонтаж», з яким ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Однак, ч. 2 ст. 1172 ЦК України передбачено, що відповідальність замовника за шкоду, завдану третій особі підрядником, якщо останній діяв за завданням замовника. Підстави притягнення замовника до відповідальності є такими самими, як і підстави відповідальності роботодавця.

Отже з цього вбачається, наявність існування підрядних відносин між замовником та підрядником. Так, між АТ «Південспецатоменергомонтаж» (підрядник) та АТ «Трест Житлобуд-1» (замовник) було укладено договір № 2М від 02.01.2020 на виконання підрядником послуг для замовника на об`єктах, що будуються, монтаж, демонтаж і перевезення баштових кранів.

Оскільки факт наявності підрядних відносин між замовником та підрядником встановлений, то відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України моральна шкода, яка завдана Позивачу підлягає стягненню саме з замовника, за завданням якого виконувались будівельні роботи, які призвели до смерті ОСОБА_6 .

Тобто, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що саме АТ «Трест Житлобуд-1» повинно відшкодувати шкоду за смерть ОСОБА_6 (батько позивача).

За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/4185/21, на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду і не підлягає додатковому доказуванню.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Наданими доказами підтверджується, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з АТ «Південспецатоменергомонтаж», яке в свою чергу укладено договір виконання підряду з АТ «Трест Житлобуд-1» .

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п .6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав і інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також публічного інтересу.

Заподіяння шкоди особі (потерпілому) у деліктному (позадоговірному) зобов`язанні іншою особою має своїм наслідком передбачену законом відповідальність порушника, в тому числі у вигляді відшкодування моральної шкоди. Однак, така відповідальність повинна ґрунтуватися на вищезгаданих засадах цивільного права і бути адекватною як тяжкості порушення, так і розумним межам захисту прав потерпілої сторони.

Наявність у потерпілого можливості стягувати із винуватця надмірні грошові суми у якості компенсації моральної шкоди змінює її дійсне правове призначення та не може лягати непомірним тягарем для винуватця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для потерпілого. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (правова позиція Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц п.90).

Отже, з огляду на правову природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Судом встановлено та знайшов своє підтвердження факт заподіяння ОСОБА_1 , як сину загиблого ОСОБА_6 , моральної шкоди, що призвело до тривалих моральних страждань ОСОБА_1 .

За таких обставин з урахуванням наданих позивачами доказів суд вважає, що ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду та наявні підстави для її стягнення.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем ОСОБА_1 , що він після того, як сталася трагедія з його батьком, зустрічався з представником АТ «Трест Житлобуд-1», який йому передав грошові кошти у сумі 15000 доларів США та 60 000 грн.

Отримання позивачем ОСОБА_1 грошових коштів у зазначених сумах підтверджено копією розписки, яка надана відповідачем, та у якій зазначено, що ОСОБА_1 02.09.2020 отримав від представника АТ «Житлобуд-1» гроші у розмірі 60000 грн та 15000 доларів США.

В судовому засіданні представником відповідача зазначено, що 60000 грн були передані у якості відшкодування матеріальних збитків, а 15000 доларів США у якості відшкодування моральної шкоди, при цьому представник, який передав кошти, через свою необізнаність, отримано розписку, у якій ОСОБА_1 не заначено, що ці кошти саме на відшкодування збитків та шкоди, проте фактично ці кошти є матеріальними збитками та моральною шкодою.

В свою чергу, в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 зазначено, що після смерті його батька, представник АТ «Трест Житлобуд-1» неодноразово йому телефонував та пропонував відшкодувати збитки, що у подальшому і було зроблено, ним отримані кошти.

Позивач зазначив у судовому засіданні, що кошти у розмірі 15000 доларів США він отримав «за смерть батька», а 60000 грн ним було витрачено на організацію поховання батька.

Отже, з урахуванням досліджених обставин справи, наданих пояснень як позивачем так і представником відповідача, суд вважає, що сума у розмірі 15000 доларів США, яка була передана ОСОБА_1 представником АТ «Трест Житлобуд-1» є саме відшкодуванням моральної шкоди, оскільки при передачі коштів представник АТ «Трест Житлобуд-1», що вказані кошти передані «за смерть батька», а 60000 грн витрати на організацію поховання.

Так, з наданої розписки вбачається, що ОСОБА_1 02.09.2020 отримав, зокрема 15000 доларів США.

Офіційний валютний курс НБУ на 02.09.2020 становив - 27,6049 грн (https://index.minfin.com.ua/ua/exchange/archive/2020-09-02/), отже 15000 доларів США станом на 02.09.2020 становили 414 000 грн.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини третьої статті 23 ЦК).

Суд враховує, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

З урахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин справи, а саме, що позивачем отримано грошові кошти у сумі 15000 доларів США, які фактично є відшкодуванням моральної шкоди, на підставі досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність факту заподіяння йому моральної шкоди, в свою чергу відповідачем доведено відшкодування такої шкоди позивачу, у зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволені позову, оскільки сума у розмірі 15000 доларів США у якості відшкодування моральної шкоди відповідає обставинам справи та вимогам закону і є достатньою, справедливою та розумною.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 06.11.2025.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Відповідач АТ «Трест житлобуд-1», , м. Харків, вул. Алчевських, 43,61002.

Суддя: І.В. Семіряд