Справа № 465/6950/25
Провадження 2-о/465/295/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2025 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Гулієвої М. І.

з участю секретаря судових засідань Столярської Ю. Є.

заявниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про встановлення факту, -

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заяву обґрунтовує тим, що 12 серпня 1994 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення на її ім"я, відповідно до якого їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Однак при видачі зазначеного посвідчення в ньому були допущені помилки, які перешкоджають їй повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Зокрема, в реєстраційному посвідченні невірно зазначені назва вулиці, на якій розташований будинок, невірно зазначено по батькові та рік прийняття рішення Франківською районною радою. В вересні 2024 року вона звернулася до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою про внесення даних у Державний реєстр об"єктів нерухомого майна, однак їй відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв"язку із наявністю розбіжностей у відповідних документах. Відтак, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй реєстраційного посвідчення на квартиру, власницею якої вона є.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.08.2025 відкрито провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні заявниця надала аналогічні пояснення, викладені у поданій заяві, зазначила, що допущені помилки є перешкодою для вчинення відповідних реєстраційних дій з нерухомим майном, квартирою, що їй належить.

Представник заінтересованої особи не заперечила, що помилки, які містяться у відповідному реєстраційному посвідченні, допущені бюро технічної інвентаризації, у вирішенні заяви поклалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_1 заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львові.

Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.05.1963, з якого вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львові.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 30.07.1983, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 30.07.1983, після укладення шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище " ОСОБА_6 ".

Згідно відмітки Відділу внутрішніх справ Франківського райвиконкому, заявниця прописана за адресою АДРЕСА_2 , з 26 серпня 1994 року.

12 серпня 1994 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення за реєстровим №10806, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 в цілому зареєстрована за ОСОБА_1 на праві особистої власності.

Разом з тим, в даному реєстраційному посвідченні допущені помилки, зокрема, в назві вулиці, по батькові власниці квартири та в даті прийняття рішення Франківською районною радою.

Дана обставина підтверджується довідкою №3431 від 29.08.2024 за підписом директора Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" Г. Мартинишин, з якої вбачається,що при проведенні в ЛМБТІ державної реєстрації квартири за ОСОБА_1 в реєстраційному посвідченні від 12.08.94 допущені описки,а саме- невірно вказано вулицю, по батькові власниці та рік прийняття рішення Франківською районною радою.

03 вересня 2024 року та 16 вересня 2024 року державними реєстраторами прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради винесені рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв"язку з наявністю розбіжностей у відповідному правовстановлюючому документі на квартиру, яка належить заявниці.

Зважаючи на досліджені в судовому засіданні документи, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України (стара редакція ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Встановлення даних фактів має юридичне значення для заявниці, напряму впливає на її право володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, яке їй належить.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необґрунтованість заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та спростовували б доводи, викладені заявницею .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зроблено визначення, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268.293,294,319 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_4 ) реєстраційного посвідчення від 12.08.1994р., виданого Львівським МБТІ, про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: № НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, , адреса: 79040, м Львів, вул. Городоцька,299.

Суддя М. І. Гулієва