Провадження № 2/591/1771/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», 3-ї особи: ОСОБА_2

про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вектор Плюс» і свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 липня 2008 року між позивачем та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1804/0708/45-015 у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 48000 дол. США строком до 02.07.2038 року. 20.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 (поручитель, «Третя особа» по справі) укладено договір поруки №1804/0708/45-015-Р-1, згідно п.1 якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язання щодо повернення коштів, наданих банком Позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором №1804/0708/45-015 від 02.08.2008року у сумі 48000,00 дол. США.

02 липня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_3 (продавець) укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач набув право власності на зазначену нерухомість. Вказана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру правочину.

02 липня 2008 року між Позивачем та ВАТ «Сведбанк» в забезпечення виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором, укладено Іпотечний договір №1804/0708/45-015-Z-1, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Договору про внесення змін та доповнень №1 від 21 лютого 2011 року до договору іпотеки №1804/0708/45-015-Z-1 від 02 липня 2008 року, сторони дійшли згоди, зокрема, викласти пункт 12.3 Договору іпотеки в наступній редакції: «12.3. Згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладеним в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору:

12.3.1. Сторони домовились, що передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки здійснюється згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання.

Сторони цього Договору дійшли згоди, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є зазначене в цьому Договорі застереження, яке за своїми правовими наслідками передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання».

18.06.2012 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми №1805/6559/2012 задоволено позов ПАТ «Сведбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 409188,88 грн., а також в дольовому порядку по 1609,50 грн. судових витрат.

На підставі договору факторингу №15 від 28.11.2012 року, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» отримало право вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, відсотки нараховані банком за користування кредитом, комісії, штрафні санкції) по кредитному договору №1804/0708/45-015 від 02.07.2008року, укладеному між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , згідно витягу з реєстру заборгованості до вказаного договору факторингу.

З моменту набуття чинності цим Договором до Нового Іпотекодержателя переходять всі права і зобов`язання Іпотекодержателя як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» у зобов`язаннях, які виникли на підставі Іпотечних договорів, в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2013року №591/3179/13-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по справі №1805/6559/2012 Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором, його правонаступником ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Після набрання рішенням Зарічного районного суду м. Суми законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто Зарічним відділом ДВС у м. Суми в примусовому порядку на користь ТОВ «ФК Вектор Плюс» 115469,67 грн. в рахунок погашення бору, залишок боргу згідно виконавчого провадження ВП 52687454 залишився 293719,21 грн. станом на 07.02.2024року.

Згідно інформації, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2024року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 грудня 2015 року №26923338, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , було переоформлено на ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за Товариством шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрація квартири була здійснена нотаріусом 09 грудня 2015 року, запис про право власності № 12452135, підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія і номер: 5796, виданий 02 липня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М..

Раніше, ОСОБА_1 в 2019 році вже звертався до Зарічного районного суду м. Суми з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.09.2022 року №591/5928/19 розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 та позов задоволено частково, визнано протиправним та скасувано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 09.12.2015 року №26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідний запис про реєстрацію права власності за №12452135. Рішення суду аргументоване тим, що згідно положень законодавства, чинного на час вчинення приватним нотаріусом 09 грудня 2015 року державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем як іпотекодержателем, дає підстави для висновку, що до повноважень нотаріуса як спеціального суб`єкта, який здійснює функції державного реєстратора, належало виключно вчинення дій з реєстрації права власності лише щодо того нерухомого майна, щодо якого такий нотаріус вчиняв нотаріальну дію, і лише щодо тих прав, які набуті виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Постановою Сумського апеляційного суду від 05.12.2022 року №591/5928/19 задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Ветор Плюс». Висновки суду зведені до того, що позивачем заявлено вимогу щодо скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, але при цьому не заявлено вимогу щодо порушення його майнових прав на нерухоме майно, тобто немає вимоги індикаційного характеру про витребування квартири з чужого незаконного володіння, оскільки саме з цього приводу виник спір. Лише скасування однієї державної реєстрації не призведе до ефективного захисту прав Позивача та утворить прогалину в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оскільки буде відсутня реєстрація на квартиру за будь-яким з власників.

ОСОБА_1 підставою позову в даній цивільній справі зазначає про те, що 03 червня 2014 року було прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Далі - ЗУ «Про мораторій»). Даний закон є чинний й по сьогодення.

Згідно п.1, ч.1 Закону України «Про мораторій» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири.

Починаючи з 03 червня 2014 року ТОВ «ФК «Веткор Плюс» не могло ніяким чином переоформити право власності на квартиру позивача, бо це прямо заборонено Законом України «Про мораторій».

Спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є заставним майном згідно іпотечного договору №1804/0708/45-015-Z-1 від 02 липня 2008 року (п.2 договору).

Згідно умов кредитного договору №1804/0708/45-015 від 02 липня 2008 року позичальником є фізична особа ОСОБА_1 , отримана сума кредиту 48000,00 дол.США. Згідно п.1.4 договору кредит надається на споживчі цілі.

Згідно паспорту ОСОБА_1 та довідки про місце реєстрації особи, станом на 09.12.2015року, спірна квартира є постійним та єдиним місцем проживання позивача. Квартира має загальну площу 44,59 кв.м., житлову 30,0 кв.м., що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 згоди на відчуження своєї квартири ТОВ «ФК «Вектор Плюс» після прийняття 03 червня 2014 року Закону України «Про мораторій» не надавав.

Зазначене вище свідчить про те, що реєстрація ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на спірну квартиру є прямо заборонено Законом України «Про мораторій», дія норми в часі зворотної сили не має, окрім випадків покращення становища особи, дії відповідачів є незаконними.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд Витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,59 кв.в., житловою площею 30,0 кв.м. та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 09 грудня 2015 року №26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №12452135.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24.09.2024 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24.09.2024 року забезпечено позов та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 44,59 кв.м, житловою 30,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.12.2024 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті.

07.10.2024 року від представника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надійшов відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що відповідно до іпотечного договору має місце відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначає, що в даному випадку Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований, оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя не є одним із шляхів примусового стягнення предмета іпотеки, так як Позивач добровільно підписав іпотечне застереження, а тому дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на задоволення вимог іпотекодержателя. Положення означеного Закону стосуються лише щодо порядку примусового відчуження іпотечного майна без згоди власника, проте предмет іпотеки не відчужувався (не був проданий, подарований і т.п.), а набутий іпотекодержателем у власність в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім цього, ні іпотекодержатель, ні державний реєстратор не віднесені до органу або посадової особи, що здійснює примусове стягнення. Відповідач також зазначає про пропуск позивачем строків для звернення до суду з позовом за захистом своїх прав. Посилається на обставини щодо розгляду справи №591/5928/19, що раніше слухалась судом та факт раніше відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру. З урахуванням викладеного, вважає що в даному випадку ТОВ «ФК «Ветор Плюс» звернуло стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, яке добровільно погоджено між сторонами при укладанні Іпотечного договору, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у цьому випадку не можуть бути застосовані.

Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Кондратенко М.М. в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять суд його задоволити.

Представник ТОВ «ФК «Ветор Плюс» в судовому засіданні в режимі (ВКЗ) проти позову заперечував повністю, просить суд в позові відмовити.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 02 липня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №1804/0708/45-015 у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 48000 дол. США строком до 02.07.2038 року.

20.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк», Позивачем (позичальник) та ОСОБА_2 (поручитель, «Третя особа» по справі) укладено договір поруки №1804/0708/45-015-Р-1, згідно п.1 котрого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання зобов`язання щодо повернення коштів, наданих банком Позичальнику у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором №1804/0708/45-015 від 02.08.2008року у сумі 48000,00 дол. США. У відповідності до п. 1.4. вказаного договору кредитні кошти призначені на споживчі цілі.

02 липня 2008 року між Позивачем та ВАТ «Сведбанк» в забезпечення виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за вказаним кредитним договором, укладено Іпотечний договір №1804/0708/45-015-Z-1, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

За п.11 Іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч., якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та чим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Відповідно до п.12 Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя:

за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпдтекодавця за Основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання Іпотекодавцем умов Основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього Договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцем виключно в судовому порядку.

Пункт 12.3 Іпотечного договору передбачає, що згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору.

Підпункт 12.3.1 вказує на те, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на Предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому Сторони домовляються, що кандидатура суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці Предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягові 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки.

02 липня 2008 року між Позивачем ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: : АДРЕСА_1 , за умовами якого позивач набув право власності на зазначену нерухомість. Вказана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру правочину.

Згідно Договору про внесення змін та доповнень №1 від 21 лютого 2011 року до договору іпотеки № 1804/0708/45-015- Z-1 від 02 липня 2008 року, сторони дійшли згоди, зокрема, викласти пункт 12.3 Договору іпотеки в наступній редакції:

«12.3. Згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладеним в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору:

12.3.1. Сторони домовились, що передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки здійснюється згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі наступного застереження: задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання.

Сторони цього Договору дійшли згоди, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є зазначене в цьому Договорі застереження, яке за своїми правовими наслідками передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання».

18.06.2012 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми №1805/6559/2012 задоволено позов ПАТ «Сведбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договром в розмірі 409188,88 грн., а аткож в дольовому порядку по 1609,50 грн. судових витрат.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами відповідно до положень яких, Банк відступив свої права вимоги за укладеними з позивачем кредитним та іпотечним договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

З Додатку №1 до Договору про відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року вбачається, що до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» також перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 1804/0708/45-015 від 02 липня 2008 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2013 року №591/3179/13-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по справі №1805/6559/2012 Зарічного районного суду м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором, його правонаступником ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно інформації, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2024 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 грудня 2015 року №26923338, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , було переоформлено на ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; підстава виникнення права власності: Договір іпотеки, серія і номер: 5796, виданий 02 липня 2008 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26923338 від 09 грудня 2015 року приватного нотаріусу Кобелєвої А.М., Київський міський нотаріальний округ.

Відповідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Правовідносини, що виникають з договору поруки, врегульовані § 3 розділу І книги п`ятої ЦК України, коли правовідносини, що виникли з договору іпотеки, врегульовані § 6 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За умовами договору іпотеки, укладеного між сторонами, іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 зазначеного закону та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Разом з тим, згідно підпункту 1 пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя абоє об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц (провадження № 14-45цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «Закон № 898-IV прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону №1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон №1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно, інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, який не є вичерпним, однак саме суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Частиною 1 ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб».

Згідно ч1. ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримав споживчий валютний кредит на оплату квартири, якою і було забезпечене кредитне зобов`язання. Позивач постійно проживає у спірній квартирі, загальна площа якої не перевищує 140 кв.м., іншого нерухомого майна у власності не має, згоди на відчуження спірного майна не надавав.

За таких обставин, суд вважає, що майнове право позивача на квартиру порушене, квартира відчужена без його згоди в порушення закону про мораторій та на сьогодення зареєстрована на праві власності за відповідачем, а тому слід витребувати спірну квартиру на користь позивача, повернувши її у власність останнього.

В частині позовних вимог щодо скасування рішення державного приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 09 грудня 2015 року №26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №12452135 слід відмовити, оскільки рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2022 року по справі № 488/5027/14-ц., від 13.07.2022 року по справі № 199/8324/19.

Щодо предмета розгляду та висновків зроблених в цивільній справі №591/5928/19 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів ТОВ «ФК «Вектор Плюс», приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то надаючи оцінку підставам позову є зрозумілим, що вони були аргументовані тим, що нотаріуси станом на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії не були наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та не могли здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

В розумінні п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України спір в даній справі в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора є тотожний справі №591/5928/19, але підстава позову є іншою, аргументована нормами дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому підстави для закриття провадження в справі в даній частині відсутні.

Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, то суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного:

Відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.09.2022року в справі №591/5928/19, відмовляючи в заяві представника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про застосування строків позовної давності, зазначено, що під час судового розгляду не здобуто відомостей на спростування позиції позивача про те, що про рішення нотаріуса від 09 грудня 2015 року № 26923338 про державну реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_1 дізнався у серпні 2019 року, тому він не пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом.

Скасовуючи рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.09.2022року Сумський апеляційний суд в постанові від 05.12.2022року №591/5928/19 посилався на неправильність обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а не як підстава відмови в позові на пропуск строків позовної давності.

02.04.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», котрим визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Починаючи з 01.07.2023 року на території України був скасований карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Зазначений Пункт 19 розділу було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025року.

Позивачем ОСОБА_1 було пред`явлено позов в 2024 році, тобто в межах законодавчо продовжених строків позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11 -13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс», 3-ї особи: ОСОБА_2

про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації задоволити частково.

Витребувати на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальність «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» (04073, м. Київ, просп. С.Бандери, буд.№28-А, )двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,59 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» (04073, м. Київ, просп. С.Бандери, буд.№28-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 листопада 2025 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО