ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1525/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/262/24 Категорія: 305010900 Борєйко О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ;

відповідачі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»; ОСОБА_3 ;

представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» - Черняковський Андрій Вячеславович;

особа, яка подала апеляційну скаргу Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

09.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТДВ «СК «Гардіан», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода на а/д Н16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в с. Ротмистрівка Черкаського району Черкаської області за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «2109», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «21124», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої належний останньому автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року у справі №703/3544/22 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент дорожньо транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ТДВ «СК «Гардіан» (поліс ОСЦПВВНТЗ № ЕР 206233048).

22 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав відповідачу - ТДВ «СК «Гардіан» повідомлення про дорожньо транспортну пригоду.

31 серпня 2023 року позивач звернувся до відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування.

01 листопада 2023 року листом від № 01/11/23/10 відповідачем - ТДВ «СК «Гардіан» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з пропуском останнім строку, передбаченого для звернення до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Вважає, що страховик, врегульовуючи страховий випадок діяв всупереч чинному законодавству. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 та вказує, що відмова у виплаті страхового відшкодування з боку ТДВ «СК «Гардіан» є неправомірна.

Щодо розміру страхового відшкодування, посилається на висновок судового експерта Березовського А.А. № 200 від 05.12.2023 року згідно якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21124 д.н.з. НОМЕР_2 ) = 85 930 грн., ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані 5 100 грн.

Зазначає, що з урахуванням того, що вказаний автомобіль вважається фізично знищеним, розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ТДВ «СК «Гардіан» слід розраховувати наступним чином: 85 930 грн. 5100 грн. =80 830 грн.

Вказує, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу було завдано моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу, оскільки пошкоджений автомобіль використовувався ним у повсякденному житті. Пошкодження автомобіля в тому числі вплинуло на ритм життя всієї сім`ї, яка також позбавлена можливості використовувати його, що в свою чергу призводить до додаткових сімейних витрат на послуги громадського транспорту.

Зазначає, що належний позивачу автомобіль є фізично знищеним, тобто не підлягає до відновлення. Дана обставина також призводить до душевних переживань, через усвідомлення того, що повернути власне майно вже неможливо.

Просить суд стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування в розмірі 80 830 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; стягнути солідарно з ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення висновку експерта в розмірі 4 500 грн.; стягнути солідарно з ТДВ «СК «Гардіан» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

09 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 Блізнєцов Є.А. подав до суду заяву про відмову від частини позовних вимог, згідно якої 09.04.2025 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 була укладена домовленість про добровільне визнання позовних вимог, про що була укладена розписка про отримання коштів.

З урахуванням поданої заяви, просив суд стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування в розмірі 80 830 грн.; стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення висновку експерта в розмірі 2 250 грн.; стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року закрито провадження у даній справі, в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.; стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення експертизи в розмірі 2 250 грн., у зв`язку з відмовою позивача від позову в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 (т.1, а.с.204-205).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 80 830 грн., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 250 грн. а всього 83 080 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, зазначивши, що з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди 18 грудня 2021 року і до моменту фактичного повернення автомобіля позивачу після набрання вироком законної сили, останній об`єктивно був позбавлений можливості надати автомобіль для проведення його огляду судовим експертом для визначення розміру матеріального збитку та звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Суд встановив, що доказів того, що позивач діяв недобросовісно та не здійснював заходів для отримання страхового відшкодування представником відповідача не надано та матеріали справи не містять.

Визначаючи вартість матеріального збитку, отриманого внаслідок пошкодження автомобіля, суд першої інстанції виходив з висновку експерта від 05 грудня 2023 року № 200, який відповідачем спростовано не було.

Стягуючи з ТДВ «СК «Гардіан» витрати на проведення оплати послуг експерта в розмірі 2250 грн., суд першої інстанції виходив з того, що сторона на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, оскільки такі витрати пов`язані з розглядом справи.

Не погоджуючись з рішенням суду ТДВ «СК «Гардіан» подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Посилається на п. 34.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV згідно якої підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що позивач подав заяву 31.08.2023 року, тобто через 1 рік та 9 місяців з дня ДТП, та в силу приписів п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV, у відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності був відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачеві. Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача листом за вих. № 01/11/23/10 від 01.11.2023 року.

Зазначає, що жодною нормою Закону № 1961-IV не передбачено, що потерпілий звільняється від обов`язку подати заяву про страхове відшкодування протягом річного строку якщо ДТП розглядається в кримінальній справі. В оскаржуваному рішенні також відсутні посилання на норми права, які б вказували на протилежне.

Закон № 1961-IV не зобов`язує потерпілого надавати страховій компанії судову експертизу разом із заявою про страхове відшкодування, а тому є безпідставним висновок суду першої інстанції, згідно якого потерпілий був позбавлений можливості звернутися до страхової компанії у зв`язку з тим, що він не міг надати страховику судову експертизу.

Жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що унеможливили подання заяви про страхове відшкодування протягом річного строку з дня ДТП, окрім того, що ДТП розглядалося у кримінальній справі, позивачем не надано. Вважає, що сам по собі факт розгляду кримінальної справи жодним чином не перешкоджав позивачеві подати страховику вищезазначену заяву або заявити цивільний позов в межах кримінального провадження.

31 липня 2025 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу ТДВ «СК «Гардіан» залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відзив мотивований тим, що позиція страхової компанії є неправомірною, у зв`язку з тим, що остання фактично ігнорує встановлені судом першої інстанції обставини справи, позиція скаржника сформована на підставі не вірно висвітлених обставинах.

Вказує, що в позовній заяві було зазначено про те, що основною причиною пропуску річного строку на подачу заяви є саме недобросовісна поведінка страховика, який не надав вчасно консультаційну допомогу позивачеві та в річний строк не повідомив необхідність надання відповідної заяви. Страховик повідомив про те, що для отримання виплати необхідно надати лише повідомлення про ДТП,

Посилається на ст. 35 Закону № 1961-IV відповідно до якої, особа якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складання заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір завданої шкоди.

Вказує, що консультаційна допомога була надана страховиком, як і повідомлення про необхідність надати заяви з боку страховика було зроблено вже після спливу річного терміну. Відтак страховик цілеспрямовано вводив позивача в оману аби в подальшому відмовити у виплаті.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження рішення суду мають учасники справи у тому разі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 18 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода на а/д Н16 Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань в с. Ротмистрівка Черкаського району Черкаської області за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «2109», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «21124», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої належний останньому автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 письмово повідомив відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» про дорожньо транспортну пригоду, яка відбулась 18 грудня 2021 року.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року у справі №703/3544/22 ОСОБА_3 визнаний винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т.1, а.с.7-8).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована ТДВ «СК «Гардіан», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-206233048 від 07 жовтня 2021 року, згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становила 260 000 грн., за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн. (т.1, а.с.57).

21 листопада 2023 року ОСОБА_1 надіслав ТДВ «СК «Гардіан» лист запрошення на огляд об`єкта дослідження, згідно якого повідомив останнього про те, що огляд об`єкта дослідження, автомобіля ВАЗ 2124 д.н.з. НОМЕР_2 , відбудеться 27.11.2023 року о 14 год. за адресою: м. Черкаси, вул.. Олени Теліги, 2 СТО «Шинний Центр» (т.1, а.с.11)

Згідно висновку експерта від 05 грудня 2023 року № 200 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, ВАЗ 21124, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП 18 грудня 2021 року, складеного судовим експертом Березовським А.А., вартість матеріального збитку, отриманого внаслідок пошкодження вказаного автомобіля, складає 85 930 грн., ринкова вартість вказаного автомобіля після пошкодженого складає 5 100 грн. (т.1, а.с.14-20).

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування (т.1, а.с.10).

01 листопада 2023 року листом № 01/11/23/10 ТДВ «СК «Гардіан» ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених п.п. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пропуском останнім строку, передбаченого для звернення до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування (т.1, а.с.10 на звороті).

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно ст. 3 України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховику межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що підпункт 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, а ні Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, а ні в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Як зазначалося вище, 22 грудня 2021 року позивач письмово повідомив відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» про дорожньо транспортну пригоду, яка відбулась 18 грудня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року у справі № 711/8453/21, провадження 1-кс/711/2615/21, в ході досудового розслідування кримінального провадження № 000966, накладений арешт на автомобіль марки «ВАЗ» модель «21124», номерний знак НОМЕР_2 ; вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 000966 та переданий на відповідальне зберігання на територію спеціального майданчика ВП №2 Черкаського РКП ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Перемоги, 13.

Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року, який набрав законної сили 09 травня 2023 року у справі №703/3544/22 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказаним вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року у справі №703/3544/22 скасований арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року, а саме автомобіль марки «ВАЗ» модель «21124», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000966 в тому числі: автомобіль марки «ВАЗ» модель «21124», номерний знак НОМЕР_2 , вирішено повернути ОСОБА_1 після набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили та повернення автомобіля власнику, 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування, а також звернувся до судового експерта для визначення розміру матеріального збитку, надіславщи ТДВ «СК «Гардіан» запрошення на проведення огляду автомобіля.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №147/66/17 від 14 грудня 2021 року, при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущений через незалежні від потерпілої особи причини, така особа може отримати страхове відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з моменту вчинення дорожньо транспортної пригоди 18 грудня 2021 року і до моменту фактичного повернення автомобіля позивачу ОСОБА_1 після набарання вироком законної сили, останній об`єктивно був позбавлений можливості надати автомобіль для проведення його огляду судовим експертом для визначення розміру матеріального збитку та звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в строки визначені законом.

Крім того, судом вірно встановлено, що, 22 грудня 2021 року позивач письмово повідомив відповідача - ТДВ «СК «Гардіан» про дорожньо транспортну пригоду, яка відбулась 18 грудня 2021 року (т.1, а.с.58-59)

Щодо визначення матеріального збитку суд першої інстанції виходив з висновку експерта від 05 грудня 2023 року № 200, за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, ВАЗ 21124, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП 18 грудня 2021 року, вартість матеріального збитку, отриманого внаслідок пошкодження вказаного автомобіля, складає 85 930 грн.; ринкова вартість вказаного автомобіля після пошкодженого складає 5 100 грн.

З зазначеного висновку експерта № 200 від 05 грудня 2023 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження також вбачається, що відновлення такого транспортного засобу є економічно недоцільним.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.1 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Подавши експертний висновок в якості доказу, позивач реалізував своє право на доказування.

На заперечення позовних вимог, відповідачем ТДВ «СК «Гардіан» висновок експерта № 200 від 05 грудня 2023 року під сумнів не ставився, доказів того, що вказаний висновок експерта є необґрунтований суду надано не було.

Щодо стягнення з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 витрат у розмірі 2250 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру матеріального збитку, колегія суддів виходиться з наступного.

Згідно ст. 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП позивачем ОСОБА_1 понесені витрати за проведення автотоварознавчого дослідження (Висновок експерта № 200 від 05 грудня 2023 року) у сумі 4500 грн., що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 200 від 05 грудня 2023 року. (т.1, а.с.14, 28).

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

Зазначений висновок суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постанові Великої Палата Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі за № 712/4126/22.

З урахуванням того, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та того факту, що відповідач ОСОБА_3 відшкодував половину суми за проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТДВ «СК Гардіан» на користь позивача понесених останнім судових витрат, за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2250 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині вирішення питання розподілу судових витрат, які складаються зі сплати судового збору рішення суду також є правильним, відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України та принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не врахував того факту, що позивач подав заяву до страховика 31.08.2023 року, тобто через рік та 9 місяців з дня ДТП та в силу приписів п. 37.1.4 ст. 37 Закону № 1961-IV у ТДВ «СК «Гардіан» був відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування, виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахував висновок Великої Палати Верховного Суду зазначений у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, який полягає в наступному.

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, а ні Закон № 1961-IV, а ні ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску строку позовної давності.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущений через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Суд першої інстанції, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, дійшов обгрунтованого висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

Відповідно до п.33.1.4 ст. 33, ст. 34 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, причетний до ДТП водій транспортного засобу зобов`язаний невідкладно, але протягом 3 робочих днів письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, протягом 10 робочих днів направити свого представника або експерта на місце настання страхового випадку та /або до місце знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 33.3. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівводії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1 повідомив ТДВ СК «Гардіан» про дорожньо-транспорту пригоду 22.12.2021 року, а ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2021 року слідчим суддею накладений арешт на автомобіль «ВАЗ 21124», р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , тобто після чотирьох днів з моменту ДТП.

В подальшому лише 05 квітня 2023 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області було скасовано арешт на майно, накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2021 року, а саме: автомобіль «ВАЗ-2109» д.н.з. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 .

Отже, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди 18 грудня 2021 року і до моменту фактичного повернення автомобіля позивачу після набрання вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року законної сили, позивач об`єктивно був позбавлений можливості надати автомобіль для проведення огляду експертом для визначення розміру матеріального збитку та в подальшому заяви про виплату страхового відшкодування за результатами висновку експерта визначення матеріальної шкоди, що і було зазначено судом першої інстанції.

Доводи скаржика в апеляційній скарзі про те, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки зазначені доводи нічим не підтверджено та не наведено підстав, визначених у ст. 376 ЦПК України, які б давали підстави суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Обставини на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні судом першої інстанції дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді