Провадження № 2-о/638/351/25
УХВАЛА

Іменем України

03 листопада 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі судді Латки І.П., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документів, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України,

встановив:

30 жовтня 2025 року на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 16 вересня 2025 року до суду за підсудністю надійшла заява ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документів, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Перевіривши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 23.04.2025 р. № 1645/6/1989 видана Військовою частиною НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ), а також військовий квиток серія НОМЕР_3 , виданий 30.05.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 , видані на ім`я ОСОБА_1 стосуються його, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.1 ст. 293, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17.

Згідно з абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 , з огляду на заявлені ним вимоги про належність йому військового квитка та довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, слід враховувати, що положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України) стосується як справ, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих справ, які суди взагалі не можуть розглядати.

Подібний правовий висновок, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, .

З урахуванням викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у відкритті окремого провадження у справі за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись ст. 186, 293, 315, 352-354 ЦПК України суддя,-

постановив:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту належності документів, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, - відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 04 листопада 2025 року

Суддя І.П. Латка