ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9482/25 Справа № 227/2314/24 Головуючий у першій інстанції: СПАЇ В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра у складі судді Спаї В.В. від 07 серпня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Покровського нотаріального округу Донецької області Клепанова Олена Анатоліївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також приватний нотаріус Покровського нотаріального округу Донецької області Клепанова Олена Анатоліївна, про встановлення факту проживання однією сім`чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно заявниці для належного оформлення спадкових прав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Спірні правовідносини стосуються встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За відсутності спору про право цивільне юридичні факти підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження. Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

Факти неюридичного характеру не підлягають встановленню судом як у позовному, так і непозовному провадженні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 зауважувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них майнових прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19).

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про поширення на правовідносини чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, презумпції спільності права власності на набуте ними під час такого проживання майно.

У постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок містить постанова Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №640/10329/16.

У постанові Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №205/2102/19-ц зазначено, що відмовляючи у відкритті провадження у справі щодо встановлення факту, що має юридичне значення з підстав наявності спору про право, можливо в разі існування спору про право, яке повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №336/709/18-ц (провадження №61-39374св18).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , яка повідомила, що до складу спадкового майна входить автомобіль марки Dacia 2009 р.в., р/н НОМЕР_1 , зареєстрований ТСЦ 1444 16.03.2023, та грошові кошти, які зберігаються на відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Державний ощадний банк України» рахунках. Також звернувся ОСОБА_4 , онук спадкодавця, якій повідомив про прийняття ним спадщини після смерті дідуся ОСОБА_6 : він є спадкоємцем частки, яка належала би його матері ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно ст. 1266 ЦК України. Спадкоємцем першої черги є син спадкодавця ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Донецької області Клепанової О.А. від 29.07.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено факту існування шлюбних стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та належності автомобіля і грошових коштів, які входять до складу спадщини, на праві спільної сумісно власності.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що із заяви вбачається спір про право, оскільки є інші, окрім заявника, особи, у яких виникло право власності на спадкове майно, зокрема, онук спадкодавця ОСОБА_4 , а також син спадкодавця ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

В той же час, місцевий суд не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 та/або ОСОБА_3 , заперечують щодо задоволення вимог заявниці або висувають будь-які власні вимоги, які в своїй сукупності можуть вважатися спором про право та не перевірив, чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 , оскільки норми процесуального права передбачають встановлення наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Колегія звертає увагу, що згідно матеріалів справи, в судових засіданнях суду першої інстанції участь приймав лише представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ; заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судові засідання не з`являлись, письмових пояснень щодо наявності чи відсутності спору у даній справі не надали.

Отже, висновок суду першої інстанції, що у даному випадку питання спадкування є спірним, - є передчасним, ґрунтується на припущеннях; місцевим судом у належному обсязі не встановлені обставини справи.

Крім того, місцевий суд, посилаючись на наявність спору про право між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не перевірив факту прийняття останнім спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у порядку, передбаченому нормами ЦК України, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбуу даній справі без розгляду, а тому, виходячи з положень ст.ст. 374, 379 ЦПК України, наявні підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 серпня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова