Єд. унік. № 243/6830/25
Провадження № 2/243/1685/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Соловйової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коваленка В.В., Щепотіної М.С.

Учасники справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на недоотриману пенсію, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у м. Донецьку. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2024 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 у м. Донецьку. На підставі цього судового рішення Покровським відділом ДРАЦС видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . Позивач стверджую, що вона звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Постановою державного нотаріуса від 30 квітня 2024 року у видачі свідоцтва відмовлено в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивачеві встановлено додатковий строк для прийняття спадщини. В межах встановленого судом строку позивач повторно звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Для визначення складу спадщини нотаріус звернувся до відповідача з відповідним запитом. Відповідач надав нотаріусу відповідь, згідно якій виплата матері пенсії призупинена 1 листопада 2016 року на підставі інформації з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які перетинають кордон про тривалу відсутність відповідно до п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 365 від 8 червня 2016 р., відповідно до вимог п. 4-1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За життя вона із заявою про поновлення виплати пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України не зверталась; у пенсійній справі відсутні дані про розмір пенсії, що належала матері позивача і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю.

Позивач вважає, що вона як спадкоємець першої черги після смерті матері, має право на отримання належних спадкодавцеві пенсійних виплат з моменту їх припинення до смерті матері. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з листопада 2016 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачеві недоотриману за життя ОСОБА_2 пенсії за період з листопада 2016 року по липень 2023 року в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 22.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

У встановлений судом строк відповідач Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав з таких підстав.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як внутрішньо переміщена особа та отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Нарахування пенсійних коштів ОСОБА_2 не проводилось з 1 листопада 2016 року у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. ОСОБА_2 із заявою щодо поновлення виплати пенсії на контрольованій українською владою території у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не зверталася. Інформація про проходження ОСОБА_2 фізичної ідентифікації особи в АТ «Ощадбанк» або в органах Пенсійного фонду України відсутня. Пенсійна справа знята з обліку з 1 серпня 2023 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . На лист нотаріуса Головним управлінням в червні 2025 року повідомлено про відсутність недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням п. 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» того ж Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, право на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Кошти, які не були нараховані померлому не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією). За таких умов, пенсійні виплати не можуть бути нараховані померлій особі та не можуть вважатися недоотриманою пенсією, а тому не підлягають виплаті членам сім`ї померлого. Отже, право на нарахування (перерахунок) пенсійних виплат є нерозривно пов`язаним з особою пенсіонера.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в ухвалі від 18 травня 2011 р. у справі № 6-25244св10. Верховним судом зазначено, що не можуть входити до складу спадщини суми, які на момент смерті спадкодавця в установленому порядку не були нараховані і будь-яка заборгованість із виплати відсутня.

У постанові від 14 квітня 2020 року (справа № 431/6232/18-ц) Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

З наведених підстав відповідач вважає, що сума недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 1 листопада 2016 року по 31 липня 2023 року відсутня, тому позов не підлягає задоволенню.

Позивач надала суду відповідь на відзив, яким не визнала вказані аргументи відповідача. При цьому позивач вважає, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців; сума пенсії, яка не отримана спадкодавцем при житті, входить до складу спадщини. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі 243/13575/19. Посилання відповідача на норми матеріального права, які були прийняті та набули чинності пізніше дати смерті ОСОБА_2 , є безпідставними.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи по суті призначено на 05 листопада 2025 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) є дочкою ОСОБА_2 . Вказаним судовим рішенням встановлено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

Копією свідоцтва про смерть, виданого 23 квітня 2024 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 заповіту не залишила, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , 27 квітня 2024 року спадкоємець першої черги ОСОБА_1 звернулась в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори Донецької області від 30 квітня 2024 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року позивачеві встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері.

В межах встановленого судом строку позивач 21 травня 2025 року звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Таким чином, позивач відповідно до положень ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, звернувшись 21 травня 2025 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

21 травня 2025 року приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області із запитом про розмір недоотриманої ОСОБА_2 пенсії або інших платежів.

Листом від 13 червня 2025 року відповідач повідомив нотаріусу, що виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 1 листопада 2016 року на підставі п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 365 від 8 червня 2016 р., відповідно до вимог п. 4-1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п. 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» того ж Закону. За життя ОСОБА_2 із заявою про поновлення виплати пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України не зверталась; у пенсійній справі відсутні дані про розмір пенсії, що належала матері позивача і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю.

30 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась в нотаріальну контору із заявою про можливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складається з неотриманої за життя пенсії.

Листом від 30 червня 2025 року нотаріус повідомив про неможливість видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області не надало інформації щодо розміру недоотриманої ОСОБА_2 пенсії.

Відмову відповідача надати приватному нотаріусу вказаної вище інформації суд вважає незаконною з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зазначених в ст. 1219 ЦК України, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Донецькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 1 листопада 2016 року.

Припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 1 листопада 2016 року суд вважає незаконним з огляду на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка діяла на час припинення виплати пенсії (1 листопада 2016 р.), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість

якого надана Верховною Радою України ( положення пункту 2 втратили чинність, як такі, що є неконституційними а підставі Рішення Конституційного Суду N 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Положення ч. 3 ст. 35 вказаного Закону регламентують порядок поновлення виплати пенсії після проходження МСЕК.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати

частини доходів.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стверджує, що пенсія ОСОБА_2 з 1 листопада 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії особисто не зверталась.

Така підстава припинення виплати пенсії законодавством, зокрема ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на день припинення виплати пенсії (1 листопада 2016 року), не передбачена.

Прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» постанови Кабінету Міністрів України і виконавчих органів Пенсійного фонду України є підзаконними актами, які регулюють особливості виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, однак вони не є законами, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено законами.

Вказаний висновок суду ґрунтується на положенні, зазначеному в абз. 2 преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про те, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, припинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з 1 листопада 2016 року нарахування і виплати ОСОБА_2 пенсії суд вважає незаконним.

Вказаний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі 243/13575/19, згідно якій припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

За змістом ч.2 ст. 416 ЦПК України у постанові об`єднаної палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги положення ст. 1227 ЦК України про те, що суми, зокрема, пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_2 мала право на нарахування та виплату пенсії незалежно від того, чи зверталась пенсіонерка до територіальних органів Пенсійного фонду України на територію, підконтрольну українській владі, за поновленням виплати пенсії, а тому позивач як спадкоємець померлої відповідно до положень ст. 1227 ЦК України має право на отримання пенсії в порядку спадкування за законом, оскільки згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області не надано нотаріусу відомостей про суми пенсії, недоплаченої матері позивача, в зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину на ці кошти позивачеві не видано. Відмова відповідача надати нотаріусу інформацію про суми пенсії, недоплаченої ОСОБА_2 , призвело до порушення права власності позивача як спадкоємця.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті матері прийняла спадщину, до складу якої належить неотримана при житті спадкодавця пенсія, за позивачем необхідно визнати право власності на спадщину, яке не визнається відповідачем, згідно до положень ст. 392 ЦК України.

Для поновлення порушеного права власності позивача на спадкове майно, суд відповідно до положень ст. 16 ЦК України вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 за період з листопада 2016 р. по липень 2023 р. в порядку спадкування за законом.

Доводи, викладені представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області у відзиві на позов, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються викладеними у цьому рішенні фактичними обставинами, встановленими судом.

Судом відповідно до ст. 5 ЦК України не приймаються до уваги посилання представника відповідача як на підставу припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 1 листопада 2016 року на положення п. 4-1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також п. 14-4 розділу XV Прикінцеві положення того ж Закону, оскільки вказані норми в редакції від 25 квітня 2024 року набрали чинності 23 червня 2024 року, а виплата пенсії припинена з 1 листопада 2016 року.

Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені в ухвалі від 18 травня 2011 р. у справі №6-25244св10, постанові від 14 квітня 2020 р. у справі №431/6232/16-ц, безпідставні, оскільки постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі 243/13575/19 Верховний Суд відступив від висновків, викладених у цих постановах та висловив висновок про застосування норми права. Згідно цьому висновку припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1217,1218,1227 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2016 року по липень 2023 року в порядку спадкування за законом.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2016 року по липень 2023 року в порядку спадкування за законом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 листопада 2025 року.

Суддя О.О. Соловйова