Справа № 493/2023/25
Номер провадження 2-з/493/27/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., розглянувши заяву ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.2025 року представник ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, згідно якої він просить суд заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам та будь-яким іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0081, а також заборонити ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,3073 га, кадастровий номер :01:002:0081.

Заява мотивована тим, що з інформаційної довідки 450608625 від 04.11.2025 року вбачається що 16.09.2025 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладено договір оренди землі № б/н щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0081, а державний реєстратор Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Козирєва А.О. на підставі прийнятого нею рішення, індексний номер 81020395 від 25.09.2025 року здійснила в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ПП «Левчик» на зазначену земельну ділянку (запис про інше речове право 61633645 від 22.09.2025 року). Крім того, з інформаційної довідки вбачається, що ПП «Левчик» неодноразово оформлює договори оренди землі, емфітевзису потім їх розриває, а в наступному знову з`являються незаконні договори оренди землі відносно земельної ділянки, яка раніше була передана в оренду ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива». Не виключена можливість вжиття ОСОБА_1 та ПП «Левчик» заходів стосовно чергового розірвання існуючого спірного договору та укладання нового незаконного договору.

У зв`язку з чим просив суд задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі, оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що заява про забезпечення позову по даній цивільній справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, вбачається що між сторонами наявний спір з приводу права користування (оренди) земельної ділянки щодо якої представник ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» просить застосувати забезпечувальні заходи.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що реалізація власником чи землекористувачем права розпорядження спірною земельною ділянкою до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення вимог ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» з точки зору відновлення усіх прав орендаря.

Що стосується заяви в частині забезпечення позову шляхом заборони ПП «Левчик» вчиняти дії спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0081, суддя дійшла таких висновків.

Приймаючи до уваги особливість режиму використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, представником ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА» не надано доказів чи використовується спірна земельна ділянка в теперішній час для вирощування сільськогосподарських культур, чи не буде обраний захід забезпечення позову фактичним втручанням в господарську діяльність та чи не спричинить така заборона негативні наслідки (наприклад, втрату чи знищення врожаю, чи інших доходів, які могли бути отримані від збору врожаю чи іншого обробітку землі тощо).

Тому в частині заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0081 заява задоволенню не підлягає, оскільки заборона користуватися спірною земельною ділянкою не тільки позбавляє підприємство на весь час вирішення спору використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору, але й перешкоджає здійсненню ним підприємницької діяльності, як юридичної особи, з якою був укладений договір оренди земельної ділянки, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Заяву ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,78 га, кадастровий номер :01:002:0081.

В іншій частині заяви відмовити.

Стягувач: ТОВ «АГРОФІРМА ХЛІБНА НИВА», , місцезнаходження: с. Мирони Подільського району Одеської області, 66144.

Боржник: ПП «Левчик», , місцезнаходження: с. Оленівка Подільського району Одеської області, 66143.

Роз`яснити заявнику, що у разі відмови судом в задоволенні його позовних вимог відповідач має право звернутися до нього за відшкодуванням збитків, заподіяних в результаті забезпечення позовних вимог згідно даного визначення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

СУДДЯ