Справа № 219/696/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі № 2-3220-11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія") звернулось до суду із вказаною заявою, де просили замінити стягувача ПАТ Альфа-Банк на його правонаступника - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" у виконавчих листах № 2-3220-11 до відкриття виконавчого провадження. В обгрунтування заяви вказано, що 14 листопада 2011 року Єнакіївським міським судом Донецької області ухвалено рішення № 2-3320-11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Альфа-Банк заборгованості за договором № 490043666 від 23 липня 2007 року у сумі 111183,66 грн. та судові витрати у сумі 1231,84 грн. 26 вересня 2016 року між ПАТ Альфа-Банк та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" укладено договір факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ, за яким відбулось відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року прийнято до розгляду вказану заяву, яка надійшла для розгляду за підсудністю відповідно до ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року. Ініційовано питання відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-3220-11 Єнакіївського міського суду Донецької області, провадження у цивільній справі за заявою представника ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі № 2-3220-11 зупинено до ухвалення рішення про відновлення втрачених матеріалів судового провадження та до набрання ним законної сили.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-3220-11 в частині заочного рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 листопада 2011 року.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року поновлено провадження у цивільній справі за заявою ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі № 2-3220-11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено судове засідання на 03 листопада 2025 року об 11.45 годині.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (абз.2 ч.3 ст.442 ЦПК України).

Представник ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся в порядку ч.1 ст.12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки останньою відомою адресою його місця проживання та реєстрації є місто Єнакієве Донецької області, що віднесено до тимчасово окупованих територій України .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 14 листопада 2011 року у справі № 2-3220-11, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „АльфаБанк заборгованість за кредитом у сумі 111 183 грн.66 коп та судові витрати в сумі 1231 грн. 84 коп.

26 вересня 2016 року між ПАТ Альфа-Банк та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" укладено договір факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ, за яким, ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ПАТ Альфа-Банк за плату, а ПАТ Альфа-Банк відступає ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", а ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуває належне ПАТ Альфа-Банк право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору.

Згідно платіжного доручення № 18390527 від 26 вересня 2016 року, ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було сплачено на користь ПАТ Альфа-Банк грошові кошти за договором факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року.

Згідно Витягу з Реєстру боржників 1-2 від 26 вересня 2016 року до договору факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ від 26 вересня 2016 року, ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 490043666 від 23 липня 2007 року.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження

Частинами 1, 2, 5 ст.15 Закону України Про виконавче провадження визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року справа N 2-7763/10, сформовано правовий висновок, згідно якого реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

За змістом ч.1 ст.22 Закону України Про виконавче провадження №606-XIV від 21.04.1999 року (на час постановлення рішення), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 12 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.6 ст.12 вказаного закону, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п.п.5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), сформовано висновок про те, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони стягувача протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Як вбачається з матеріалів справи судове рішення, у межах виконання якого заявник просить замінити стягувача, було ухвалене 14 листопада 2011 року, тобто майже 15 років потому. При цьому заявником не надано суду жодних відомостей на підтвердження дотримання передбачених законом строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, або поважності причин пропуску такого строку.

З урахуванням наведеного, оскільки в силу ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент ухвалення рішення) спливли строки пред`явлення до виконання судового рішення від 14 листопада 2011 року у справі № 2-3220-11 на момент звернення із заявою ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну сторони у справі і заявником не ставиться питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у суду відсутні законні підстави для заміни сторони правонаступником.

Керуючись ст.ст.81, 442 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача у виконавчих листах у цивільній справі № 2-3220-11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 04 листопада 2025 року.

Суддя: М.Д. Власенко