Справа № 134/2117/24
Провадження № 22-ц/801/2329/2025
№22-ц/801/2331/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 рокуСправа № 134/2117/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Берегового О.Ю., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О.,

за участю сторін: представника ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №134/2117/24 запозовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року та на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року,які ухвалив суддя Зарічанський В.Г. в Крижопільському районному суді Вінницької області, повний текст рішення та ухвали складено 19 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

В грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Просила суд: здійснити поділ майна, визнавши за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою по АДРЕСА_1 площею 0,1684 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:001:0454, та 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою по АДРЕСА_1 площею, загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, коридор 5,4, кімната, 8,5, кухня 15,3, кімната 15,5, кімната 15,6 та стягнути з відповідача витрати по справі.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Просив суд: визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_1 на: - частку земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0454, площею 0,1684 га, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; - 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м, що розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; - грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки AUDI моделі А6, 1998 року випуску в розмірі 106 440 грн.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року об`єднано зустрічний позов в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою по АДРЕСА_1 площею 0,1684 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:001:0454. та 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою по АДРЕСА_1 площею, загальною площею 60.3 кв.м, житловою площею 39.6 кв. м., коридор 5.4, кімната, 8.5, кухня 15.3, кімната 15.5, кімната 15.6.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою по АДРЕСА_1 площею 0,1684 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :01:001:0454. та 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою по АДРЕСА_1 площею, загальною площею 60.3 кв.м, житловою площею 39.6 кв. м., коридор 5.4, кімната, 8.5, кухня 15.3, кімната 15.5, кімната 15.6.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля «AUDI» моделі А6, 1998 року випуску, в розмірі 120850 грн. Витрати пов`язані з розглядом справи покладено на сторони.

15 вересня 2025 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк І.О. надійшла заява про винесення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 32000 грн витрат на правничу допомогу адвоката; 1500 грн витрати за проведення оцінки транспортного засобу; 4188,29 грн сплаченого судового збору.

Крім того, 16 вересня 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Молодецький О.С. подав заяву про винесення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги в розмірі 40000 грн.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача позивача адвоката Тетевої-Родюк І.О. та заяви представника позивача відповідача адвоката Молодецького О.С. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_1 адвокат Тетева-Родюк І.О. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції передчасно вирішено питання розподілу витрат на правничу допомогу, водночас у рішенні судом могло бути вирішено питання розподілу судового збору, а тому рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні. Крім того, вважає, що ухвала суду постановлена судом на підставі висновків, що не відповідають обставинам справи, тому підлягає скасуванню. Таким чином, просила суд рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції «Витрати пов`язані з розглядом справи вирішено покласти на сторони» змінити на «Сплачений судовий збір покласти на сторони».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було здійснено детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 та в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 , апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судові рішення відповідають.

Витрати пов`язані з розглядом справи, судом першої інстанції покладено на сторони.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки задоволені позовні вимоги обох сторін, в рівних частинах поділене їх спільне майно, тому витрати понесені сторонами при зверненні до суду з розглядом справи, слід покласти на сторони. При цьому, суд першої інстанції послався на ч.10 ст.141 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу суду від 19 вересня 2025року, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року у цій справі, витрати пов`язані з розглядом справи вже були вирішені та покладені на сторін у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 понесла судові витрати в розмірі 42059,49 грн, з яких: 2059,49 грн сплачений судовий збір за подання позову; 40000 грн витрати на правничу допомогу.

ОСОБА_1 поніс судові витрати в розмірі 37688,29 грн, з яких: 4188,29 грн сплачений судовий збір за подання зустрічного позову; 1500 грн витрати за проведення оцінки транспортного засобу та 32000 грн витрати на правничу допомогу.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 рішення суду та ухвалу суду не оскаржувала в апеляційному порядку.

Отже, з урахуванням того, що первісний позов ОСОБА_2 був задоволений в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_1 був задоволений частково, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення за сторонами понесених ними судових витрати при розгляді справи в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2025 року та ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 листопада 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Береговий О.Ю.

Матківська М.В.