Справа № 947/7429/25
Провадження № 2/947/2019/25
05.11.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
за участю секретаря Коростій М.В.

Рішенням від 18.03.2014 Київський районний суд м. Одеси (справа №1512/14114/2012) позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнив та вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 в сумі 102385,27 доларів США , що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 818365,46 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 01.10.2024 рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частини нове судове рішення. У задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 відмовлено. На даний час рішення суду в повному обсязі не виконано, а тому АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з даним позовом.

Представник АТ «УкрСиббанк» надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

3-я особа: ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, про причини неявки суд не сповістила.

Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», з 24.11.2018 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21.12.2006 року з додатковою угодою від 16.02.2009 року, згідно з умовами якого остання отримала кредит в іноземній валюті в сумі 96900,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11.3 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 21.12.2027 року.

Також між сторонами 16.02.2009 року укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2006 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації), якою змінено графік погашення кредиту та встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 21,12.2036року.

21.12.2006 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору були укладені договори поруки №78961 з ОСОБА_3 та №79352 з ОСОБА_4 , а також укладено з ОСОБА_1 договір іпотеки, відповідно з яким в іпотеку передано 2-кімнатну квартиру, загальною площею 54,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .

Предметом іпотеки забезпечені всі зобов`язання позичальника перед іпотекодржателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки.

18.03.2014 рішенням Київський районний суд м. Одеси (справа №1512/14114/2012) позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 в сумі 102385,27 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 818365,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.10.2024 рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 березня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частини нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 відмовлено.

На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2014 були видані виконавчі листи.

05.11.2018 року головний державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Полякова О.Г. винесла постанову про повернення стягувану на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого листа №1512/14114/2012, виданого 04 листопада 2015 року про стягнення грошової суми у розмірі 818365,46 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк».

08.02.2021 ухвалою Київського районного суду м. Одеси, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 01.10.2024, АТ «УкрСиббанк» відмовлено АТ «УкрСиббанк» в задоволені заяви про отримання дублікату виконавчого листа по цивільній справі №1512/14114/2012, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 в сумі 102 385,27 доларів СІЛА, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 818 365,46 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є : 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц (провадження №14-112цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017року у справі №6-3034цс16 та зроблено висновок, що «звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеним у статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно ст.37 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Іпотечним договором від 21.12.2006 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрованим в реєстрі за №7278 передбачено право іпотекодержателя на продаж від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

При таких обставинах та з огляду на те, що сторони договору іпотеки передбачили спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі, то позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах, є неналежним способом захисту, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І. В. Огренич