РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

(Справа № 285/3554/25, провадження у справі № 2/0285/1708/25)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року до суду звернулась представник ОСОБА_3 , яка представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В позовній заяві представник позивача посилається на те, що між позивачем та відповідачкою 02 листопада 2012 року було укладено шлюб, який в подальшому рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2025 року було розірвано. Під час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2024 р. за №285/3805/24 з відповідачки стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

Відповідачка з 2021 року не проживає з дітьми, нехтує своїми батьківськими обов`язками, їхнім вихованням неповнолітньої не займається. Оскільки відповідачка самоусунулась від виховання дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, в зв`язку з чим позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити.

Відповідачка пояснила, що вона не бажає бути позбавленою батьківських прав. Зазначила, що приймає участь у вихованні дітей, цікавиться їхнім життя, навчанням, допомагає матеріально. Наданий час працює та проживає у Києві. Неодноразово пропонувала дітям переїхати жити до неї. З дітьми у неї налагоджені контакти. Крім того, ОСОБА_7 деякий час проживала у неї в Києві, але в зв`язку з постійними обстрілами повернулася до Городниці.

Заслухавши пояснення сторін, дітей та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що між між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 02 листопада 2012 року було укладено шлюб, який в подальшому рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2025 року №285/3806/24 було розірвано. Під час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей, а саме доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.16, 20, 25)

Також встановлено, що згідно судового наказу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2024 р. за №285/3805/24 з відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини (а.с.26)

Згідно витягу з протоколу №8 від 27.08.2025 року засідання виконавчого комітету Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області, на якому розглядалося питання про затвердження висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , комітет не прийняв рішення, оскільки голоси між членами розділилися порівну (а.с.52).

Згідно характеристик на дітей, які видано навчальним закладом, вихованням дітей займається батько, постійно відвідує батьківські збори, приймає участь у заходах (а.с.18,22).

Згідно Акту обстеження побутових умов проживання №47 від 19.06.2025 року відповідач ОСОБА_1 самостійно виховує дітей, матір участі у вихованні дітей не приймає. Останній раз бачилась з дітьми 4 роки тому (а.с.27).

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Так, судом на виконання вищенаведених положень, було заслухано думки дітей.

Софія в судовому засіданні в присутності психолога, пояснили, що не знає чи потрібно маму позбавляти батьківських прав. До мами їхати не хоче оскільки тут вона ходить у школу, має друзів, тобто не бажає змінювати місце проживання. Телефон купила мама, рахунок на телефоні поповнює мама. З мамою спілкується по телефону.

Марина в судовому засіданні пояснила, що хоче щоб мама та тато були разом. На канікулах мама її забирала до себе, але вона не бажає у неї жити оскільки тут вона ходить до школи, у неї тут друзі та хоче залишитися вдома з батьком. З мамою спілкується та бажає спілкуватися.

Згідно ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20) зазначено, що під час вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати/батько, не свідчить безумовно про те, що мати/батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18, від 07 березня 2024 року у справі № 947/7448/22, від 01 серпня 2024 року у справі № 366/52/21).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не втратила інтерес до своїх дітей, цікавиться їхнім життям навчанням, спілкується з ними, надає матеріальну допомогу, тобто приймає участь у їхньому вихованні з врахуванням окремого проживання від них, чого в судовому засіданні не заперечували діти.

Крім того, в судовому засіданні відповідачкою для огляду було надано переписку в шкільному чаті Viber, учасником якого є відповідачка, що свідчить про її зацікавленість навчальним життям дітей. Також відповідачка повідомила, що також надає кошти для потреб класів в яких навчаються її доньки, чого в судовому засіданні позивачем не заперечувалось.

Тому, врахувавши те, що мати не втрачала інтересу до своїх дітей, у тому числі до участі у їх вихованні, а також те, що позивач не довів навмисного ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків та її винної поведінки, суд доходить висновку про відсутність підстав, передбачених частиною першою статті 164 СК України, для застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ), третя особа Служба у справах дітей Городницької селищної ради Звягельського району Житомирської області (код ), про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2025 р.

Головуючий