441/2011/25 2/441/1159/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29.10.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 25.09.2025 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Городоцький відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 22090 від 21.12.2021, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» 4 920 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором № SAMDN4762 від 27.09.2011, укладеним між ним та АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на підставі договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 є ТОВ «Фінансова компанія Управління активами». Вважає, що виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, в т.ч. такий напис видано без оригіналу кредитного договору та без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості, інше, а це підстава для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 1 211 грн. 40 коп. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Ухвалою судді від 30.09.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 20).

Позивач у заяві від 28.10.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності.

Представник ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» директор Кожем?яченко Ю.М. у заяві від 20.10.2025 позов визнала, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України просила повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. та представник Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися, причини неявки не повідомили (а.с. 21).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяви, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Так, 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис № 22090 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» 4 920 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором № SAMDN4762 укладеним 27.09.2011 між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк», яке згідно договору факторингу № РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 право вимоги за таким відступило ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (а.с. 15).

Постановою старшого державного виконавця Городоцького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бохонко О.Р., на підставі вищеозначеного виконавчого напису, 08.07.2022 відкрито виконавче провадження № 69368027, а постановою від 25.06.2025 накладено арешт на грошові кошти, належні боржнику ОСОБА_1 (а.с. 14, 17).

ОСОБА_1 у заяві від 25.09.2025 просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. № 22090 таким, що не підлягає виконанню, в т.ч. оскільки такий напис вчинено 21.12.2021, тобто в період часу, коли редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинений 21.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як убачається із матеріалів справи, в т.ч. заяви представника відповідача від 20.10.2025, кредитний договір АТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» № SAMDN4762 від 27.09.2011, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 21.12.2021 вчинений виконавчий напис № 22090, нотаріально посвідчений не був, а це самостійна підстава для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Отже, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, оскільки відповідачем ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» визнано позов ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 605 грн. 60 коп.

Підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає, з огляду на наступне.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Доказів на підтвердження складу та розміру витрат на професійну правничу допомогу, як і повноважень адвоката, до матеріалів позову не долучено, позивачем суду не подано, відтак підстав для відшкодування ОСОБА_1 означених витрат, суд не вбачає.

За наведеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 133, 141, 142, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною (місцезнаходження вул. Введенська, 7/9 в м. Київ, 04071), зареєстрований в реєстрі за № 22090 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» (місцезнаходження вул.Стельмаха, 9А, офіс. 203 в м. Ірпінь Київської області, код ЄРДПОУ: 35017877) заборгованості за кредитним договором № SAMDN4762 від 27.09.2011 в розмірі 4 920 грн. 59 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції № 31 від 16.09.2025, що становить 605 грн. 60 коп.

В задоволенні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я А.М.Малахова - Онуфер