Справа № 466/3458/25
Провадження № 2/466/1993/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивача Синюка С.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ» СК`УНІКА про відшкодування шкоди ,-

в с т а н о в и в :

15 квітня 2025 року, ПАТ «Страхова компанія Граве Україна» звернулось до суду позовною заявою, в якій просять ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 29 812,50 грн. відшкодування, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що 10.01.2024 року відбулась ДТП, за участі застрахованого автомобілю «Mazda», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Mokka», н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку №М000023994 від 31 січня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 становила 74529,58 гривень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», відповідно до полісу № ЕР/217840254.Відповідно до зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 гривень, франшиза складає 0,00 гривень.

ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» виплатило частину страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 53825,72 гривень на рахунок СТО , а решту частини страхового відшкодування, в розмірі 20703,86 гривень, було зараховано в рахунок несплачених частин загального страхового платежу за договором страхування відповідно до страхового акту № 11.98032914/1/KOS.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 27 116,75 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути на його користь завдані збитки у розмірі 29 812, 50 грн., судовий збір, та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.05.2025 року, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. ОСОБА_1 зазначає, що сума, яку просить стягнути позивач є безпідставною, та такою що не відповідає дійсності, оскільки не підтверджена належними доказами. Крім того, виплати по даному страховому випадку повинна була провести ПрАТ «СК Уніка». Просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року, до справи залучено ПрАТ «СК Уніка», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Синюк С.Л., позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити такі, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи, ПрАТ «СК Уніка», в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування «Граве Каско» №101095562 майнових інтересів власника автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

10 січня 2024 року, о 16 год. 44 хв., у м. Львові, по вул. Городецька, 205, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобілю «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Opel Mokka», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Вказана подія була оформлена учасниками ДТП за допомогою повідомлення про подію про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 10.01.2024 року, без виклику співробітників поліції. Згідно даного повідомлення ОСОБА_1 вину у вчиненні ДТП визнав (п. 14 повідомлення про ДТП).

У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку №М000023994 від 31 січня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 становила 74529,58 гривень. Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що фахівцями ПрАТ «СК «Граве Україна» було складено страховий акт № 11.98032914/1/KOS, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становив 74529,58 грн., та виплата страхового відшкодування здійснювалась шляхом вирахування 20703,86 грн. з суми страхового відшкодування в рахунок несплачених частин загального страхового платежу згідно п.10.6. договору, та безготівкового перерахунку в розмірі 53825,72 грн. отримувач ТзОВ «Аріа Моторс».

Оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК Уніка», то відповідно до платіжної інструкції № від 16 лютого 2024 року, ПрАТ «СК «Граве Україна» виплатило частину страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Mazda», в розмірі 53825,72 гривень на рахунок СТО , а решту частини страхового відшкодування в розмірі 20703,86 грн. було зараховано в рахунок несплачених частин загального страхового платежу за договором страхування відповідно до страхового акту № 11.98032914/1/KOS.

Стаття 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач, зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «Граве Україна» грошові в розмірі: 74529,58 гривень 44717,08 гривень = 29 812,50 гривень. де, 74529,58 гривень загальна сума збитку; 44717,08 гривень страхове відшкодування, яке сплатило ПрАТ «СК «Уніка».

У постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6- 691цс15, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 201/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17, від 20 березня 2019 року у справі № 199/6667/15-ц, зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) за договором майнового страхування транспортного засобу.

Як зазначає Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі №6-6068св11 від 14 березня 2012 року «у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі ст. 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі.

Проте, стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені наявними у справі доказами, у зв`язку з чим підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Граве Україна» сума завданих збитків у порядку регресу, у розмірі 29 812,50 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані: договір про надання правової (правничої) допомоги №27 від 22.07.2024 року, копія посвідчення адвоката № 6423/10 від 15 лютого 2018 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №6423/10 від 15.02.2018; копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 13 квітня 2018 року.

Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 6 000 грн.

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі є завищеними, враховуючи категорію справи та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів, окрім того, відсутня платіжна інструкція про те, що позивач дійсно поніс витрати в розмірі 6 000 грн. В цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, що буде співрозмірним, на думку суду, з ринковими цінами адвокатських послуг, та складністю вказаної цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 11, 22, 990, 993, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Граве Україна» 29 812,50 грн. затрат по оплаті страхового відшкодування, судовий збір 3 028 грн. , та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 35 840 ( тридцять п"ять тисяч вісімсот сорок ) грн. 50 коп.

В решті вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 листопада 2025 року.

Сторони у справі :

Позивач : Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Граве Україна» ; м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65 ; ;

Відповідач : ОСОБА_1 ; проживає : АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_3 ;

Третя особа: ПрАТ» СК`УНІКА ; м. Київ вул. Олени Теліги, 6 корп. 4.

Суддя І. Є. Зима