Справа № 615/1916/25
Провадження № 2/615/369/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Левченка А. М.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлович В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Валки за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 01 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 471479-КС-013 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» відповідно до умов якого позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 75000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач (позичальник) зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 75000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку, що була вказана позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише здійснив часткову оплату на загальну суму 30288,40 грн, отже вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22 червня 2025 року становить 223961,60 грн, з яких 75000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 105500,00 грн сума прострочених платежів по процентах, 32581,60 грн сума заборгованості по штрафам, 10880,00 грн сума прострочених платежів за комісією.

Ураховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» суму заборгованості за договором № 471479-КС-013 про надання кредиту від 01 листопада 2024 року в розмірі 223961,60 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2687,54 грн.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію щодо підтвердження факту випуску платіжної картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 ; виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки за період з 01 листопада 2024 року по 18 квітня 2025 року.

25 липня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наголошує, що не укладав договір позики, який долучає представник позивача в якості копії до позовної заяви, відповідно не погоджував зазначені в поданих документах процентні ставки, строки кредитування, комісії, штрафні санкції та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору відповідач розумів та узгодив із позивачем.

Просить відмовити у стягненні 10880,00 грн комісії за послуги, які мають надаватися безкоштовно. Оскільки умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України « Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України « Про споживче кредитування».

Також, на думку відповідача нарахування неустойки в розмірі 32581,60 грн за договором є безпідставним, оскільки прострочення виконання зобов`язань відбулось після 24 лютого 2022 року, в період дії воєнного стану, а правильність нарахувань позивач не довів належними і допустимими доказами.

До того ж, заявлена сума нарахованих процентів 138081, 60 грн не є співмірною кредиту у розмірі 75000,00 грн суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації ( понад 50 % вартості) за користування коштами. Тому при ухваленні рішення просить обмежити розмір відсотків, щонайменше до розміру заявленого залишку заборгованості за тілом кредиту - 75000,00 грн, оскільки стягнення процентів майже в 2 рази більше тіла кредиту, на які відповідач не міг розраховувати, призведе до скрутного матеріального становища та надмірного збагачення позикодавця за цей рахунок.

Як зазначає відповідач, з урахуванням вже сплачених коштів на погашення процентів, залишок заборгованості по процентам має скласти 42418,40 грн (75000,00 грн-32581,60), що відповідатиме принципам справедливості та добросовісності, і захищатиме його права, як споживача. Крім того, період кредитування, припав на початок повномасштабної збройної агресії рф проти України, що призвело до значних економічних труднощів для відповідача, що суттєво вплинуло на платоспроможність і можливість виконання кредитних зобов`язань.

18 липня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких представник позивача зазначив, що посилання позичальників на важкий майновий стан або введений воєнний стан в Україні не є підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України.

Також наголошено, що кредитний договорір було укладено в електронній формі відповідно до норм Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону Украни «Про електронну комерцію» До позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення договору, у якій детально відображені всі дії позивача та відповідача в електронній формі у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Щодо перерахування грошових коштів за кредитним договором, представник позивача зазначив, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. На підтвердження чого, відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки з платіжних систем.

Звернуто увагу, що всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, про що заявлено клопотання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що 01 листопада 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» було запропоновано ОСОБА_1 укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання споживачем отриманої оферти передбачає надання споживачем згоди на умови надання споживчого кредиту.

Відповідач ознайомився з умовами пропозиції (оферти) ТОВ «Бізнес Позика» укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», повністю і безумовно прийняв їх. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 471479-КС-013 про надання кредиту підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3456 01 листопада 2024 року 10:08:41.

Відповідно до п. 2.1, 2.3 договору № 471479 -КС -013 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 75 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк на який надається кредит: 24 тижні.

Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незміною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фінансової процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку ( п.2.4 договору).

Комісія за видачу кредиту 15000,00 грн нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишаеться незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (п.2.5 договору).

Загальний розмір наданого кредиту: 75 000,00 грн. Строк дії договору: до18 квітня 2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 184356,38 грн. Загальні витрати за кредитом 109356, 38грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6 665,85 процентів. Денна процента ставка: 0,86 процентів. Дата видачі кредиту 01 листопада 2024 року. Дата повернення кредиту: 18 квітня 2025 року. Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (п.п. 2.6-2.14 договору).

Згідно з п. 4.1 договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який визначений в розділі 12 договору.

За умовами п. 4.2 договору, позичальнику здійснюється нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. Договору, починаючи з першого для користування кредитом. Позичальник зберігає можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, протягом усього періоду дії договору за умови сплати позичальником своєчасно і у повному обсязі процентів, комісії та частини суми наданого кредиту, в порядку та в розмірах, зазначених в графіку платежів, що вказаний в п. 4.2.2. та Додатку №1 до договору. У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого Графіком платежів та не погашення заборгованості із внесення платежу, передбаченого Графіком платежів протягом наступних 7 (семи) діб, починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування за цим договором.

Сторони домовились, що у разі, якщо погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 4.2.2. та Додатку № 1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору.

У разі не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, зокрема врахувуючи те, що у такому разі умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою починаючи з 8 (восьмого) дня прострочення внесення платежу, передбаченого Графіком платежів, надалі не застосовуються, водночас, проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, водночас сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. (п. 4.2.4 Договору).

Відповідно до п. 5.1.2 договору позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця.

Пунктом 7.6. договору визначено, що у разі не здійснення сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу дредиту), та/або комісії за видачу додаткових грошових коштів у кредит (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів), та/або суми кредиту у визначені цим Договором та додатковими угодами до договору терміни, позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 32 % (Тридцять дві цілих нуль сотих процентів) від розміру простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в п. 2.7 договору (окрім п.11.2.6. Договору, який діє протягом передбачного у зазначеному пункті строку).

Згідно з пп. 11.3.1 договору, підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір із вільним волевиявленням. Позичальник отримав від кредитодавця всі документи всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодавця до моменту укладення договору (п.п.11.4.4,11.4.5 договору)

В матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3388, номер телефону НОМЕР_2 01:11:2024 10:08:11) в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка; тип процентної ставки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит та інше.

З візуальної форми послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту 471479-КС-013 від 01 листопада 2024 року в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця вбачається, що ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону НОМЕР_3 , 01.11.2024 09:46:34 здійснив вхід в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com; 01.11.2024 10:08:00 надав всю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту; 01.11.2024 10:08:32 ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором UA-3388 паспорт споживчого кредиту: 01.11.2024 10:09:09 здійснено акцептування клієнтом умов оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору отриманим ідентифікатором UA-3456.

Долучені до матеріалів справи Пропозиція (оферта) укласти договір про надання кредиту № 471479-КС-013 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 01 листопада 2024 року та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту № 471479-КС-013 (Споживчий кредит. Електронна форма) від 01 листопада 2024 року містять всі істотні умови кредитування, що визначені у договорі про надання кредиту № 471479-КС-013 від 01 листопада 2024 року.

У анкеті клієнта ОСОБА_1 (витяг з інформаційно телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/ від 21 червня 2025 року) зазначено адресу реєстрації та проживання позичальника, РНОКПП, дату та місце народження, документ що посвідчує особу а також інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту 77 000,00 грн, дата отримання кредиту 01.11.2024 року, електронну адресу позичальника, фінансовий номер телефону позичальника та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_4 .

ТОВ «ПрофітГід» надано підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року (копія договору наявна в матеріалах справи) та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, товариством було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: сума переказу 75000,00 грн; дата та час здійснення переказу коштів 01.11.2024 10:13:20; номер платіжної картки: НОМЕР_4 PRIVAT BANK; призначення переказу: перерахування коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_5 згідно до кредитного договору № 471479-КС-013 від 01 листопада 2024 року, що також підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «ПриватБанк»№ 20.1.0.0.0/7-250721/93471-БТ від 25 липня 2025 року та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку НОМЕР_4 за період з 01 листопада 2024 року по 18 квітня 2025 року.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22 червня 2025 року становить 223961,60 грн, з яких 75000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 105500,00 грн сума прострочених платежів по процентах, 32581,60 грн сума заборгованості по штрафам, 10880,00 грн сума прострочених платежів за комісією.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.ч. 3-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. ( ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.

Приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3456, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України)

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст. 615 ЦК України).

Ураховуючи, що фактично отримані кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 75000,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 138081,60 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування та на підставі умов кредитного договору.

Вказаний розрахунок не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, власного розрахунку не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголошує, що заявлена сума нарахованих процентів не є співмірною кредиту у розмірі 75000,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості) за користування коштами та просить суд обмежити розмір відсотків, щонайменше до розміру заявленого залишку заборгованості за тілом кредиту.

Згідно з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Також слід мати на увазі, що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом.

Сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставістатті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У справі, що розглядається, позивачем заявлені вимоги про сплату процентів за користування грошовими коштами, що були надані як позика (кредит), та обраховані позивачем (кредитором) на узгоджених сторонами умовах договору та в межах строку кредитування, у зв`язку із чим відсутні підстави для кваліфікації заявлених до стягнення процентів як таких, що мають компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві (стаття 625 ЦК України), та їх зменшення відповідно до статті 625 ЦК України, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Докази того, що відповідач пред`являв вимоги щодо визнання договору про надання кредиту недійсним в частині нарахування процентів, в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» відповідач мав право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору без пояснення причин, що також визначено п. 5.1.2 договору про надання кредиту.

Щодо вимоги про стягнення суми прострочених платежів за комісією у розмірі 10880,00 грн.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 15000,00 грн, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Оскільки розмір комісії за надання кредиту був визначений у кредитному договорі, і розмір комісії зазначений у відповідних графіках платежів, посилання представника відповідача на неправомірність нарахування позивачем комісії є безпідставними.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості по штрафам у розмірі 32581,60 грн, слід зазначити наступне.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на зазначене, суд, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково в розмірі 191380,00 грн, з яких 75000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 105500,00 грн сума прострочених платежів по процентах, 10880,00 грн сума прострочених платежів за комісією.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2687,54 грн судового збору, позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягать стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2296,56 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 141, 206, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», заборгованість за кредитним договором № 471479-КС-013 від 01 листопада 2024 року в розмірі 191380,00 грн (сто дев`яносто одна тисяча триста вісімдесят гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», витрати по сплаті судового збору в розмірі 2296,56 грн (дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень 56 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», юридична адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 30.10.2025.

Суддя А.М. Левченко