Провадження № 2-о/0182/75/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.10.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника заявника Коцюби М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України та Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання особи загиблою

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України та Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання особи загиблою.

В обгрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 доводиться їй сином, який, відповідно до довідки № 171 від 15 вересня 2022 року та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В січні 2023 року заявниця від ВЧ НОМЕР_1 отримала сповіщення № 61, відповідно до якого було повідомлено, що гранатометник 2 відділення 1 взводу спеціальної роти ОСОБА_2 , будучи підданим військовій присязі на вірність Українському народу, виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, 16 січня 2023 року зник безвісті. Будь-яких інших відомостей щодо її сина компетентними органами їй надано не було. Тому, на підставі викладеного, вона змушена звернутись до суду та просить оголосити ОСОБА_2 , військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт, серії НОМЕР_2 , виданого Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 13 грудня 2012 року, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , - загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні.

Заявниця у судове засідання не з`явилась, її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відео конференції, викладені в заяві обставини підтримав та на задоволенні заяви наполягав.

Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України - Зінченко С.О. послався на письмові пояснення, надіслані до суду, в яких зазначив наступне.

Міністерство оборони України - спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, та постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Відповідно до ст.41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону (станом на 16.01.2023 року, дату зникнення безвісті), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Крім того, оскільки оголошення померлим військовослужбовця є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення нарахування і виплати членам сім`ї його грошового забезпечення, рішення у даній справі вплине на права та обов`язки військової частини НОМЕР_1 . Прошу врахувати, що, згідно ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року № 1618-IV (зі змінами), окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи з цього, для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто, від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Згідно ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому, слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Зокрема, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою, відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ч.2 ст.317 ЦПК України, справа про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 року, строком на 30 діб. В подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено Указами Президента України та діє до теперішнього часу. Порядок державної реєстрації смерті визначається ст.17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01.07.2010 року № 2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5. Згідно ч.1 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 гл.5 розділу ІІІ вищевказаних Правил підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (далі фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст.46 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Аналізуючи норми права, можна дійти висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду з даного питання викладена в постанові від 11.12.2024 року по справі № 755/11021/22. Таким чином, враховуючи вищевикладене, просить суд, при ухваленні рішення у даній справі, врахувати дані пояснення.

Заінтересовані особи - Міністерство соціальної політики України та Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не прибули та будь-які пояснення не надали.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а, згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що сина заявниці ОСОБА_2 (а.с.27), відповідно до витягу з наказу № 171 від 15 вересня 2022 року, було зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 (а.с.12) та, відповідно до довідки № 1965 від 05 червня 2023 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.13). У відповідності до витягу з наказу № 22 від 27 лютого 2023 року про результати службового розслідування, ОСОБА_2 , гранатометник 2 відділення 1 взводу спеціальної роти, будучи підданий військовій присязі на вірність Українському народу, виконуючи бойове завдання в районі населеного пункту Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, 16 січня 2023 року зник безвісті (а.с.14-18).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом об`єктивно встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 , військовослужбовець, ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання особи загиблою, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.46 ЦК України, ст.305-308 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України та Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання особи загиблою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , військовослужбовця, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданого Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 13 грудня 2012 року, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , - загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал