Дата документу 04.11.2025 Справа № 2-1099/2010
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-1099/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження №22-ц/807/1805/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кухаря С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2021 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанс та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» звернулось до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у справі №2-1099/2010.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 24 листопада 2010 року заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області у справі N 2-1099/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов був задоволений, стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором. N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року у розмірі: - заборгованості за кредитом у розмірі 65550,84 дол.США, що еквівалентно 519490,41 грн; - заборгованості за процентами у розмірі 14167,74 дол.США, що еквівалентно 112279,34 грн; - пені по несплаченим процентам та кредиту у розмірі 200222,55 грн. Звернено стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку N НОМЕР_1 , площею 0,205 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0172, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та передано ним в іпотеку згідно з Іпотечним договором N 2-1839-0481 від 30 липня 2008 року в межах суми за Кредитним договором N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року.

07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист N 2-1099/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості по кредиту у розмірі 831992,30 грн.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження N 52504219 відносно боржника ОСОБА_1 26 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист N 2-1099/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості по кредиту у розмірі 831992,30 грн. 04 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження N 52504219 відносно боржника ОСОБА_2

20 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документу N 2-1099 відносно ОСОБА_1 сплинув 26 квітня 2020 року, а строк для пред`явлення виконавчого документу N 2-1099 відносно ОСОБА_2 сплинув 20 березня 2020 року.

14 вересня 2020 року відбувся аукціон з продажу Кредитного портфелю Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит". Переможцем аукціону визначено ТОВ "Олком -Лізінг".

09 жовтня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг" укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та /або поручителів, включаючи, зокрема, права вимоги за договорами застави та поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у додатках N 1,2 до зазначеного договору.

За таких підстав Товариство з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року укладеним з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та іпотечним договором N 2-1839-0481 від 30 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Банковською Ю.В. (реєстровий N 1392) та договором поруки 32-1839-078П від 23 вересня 2007 року.

21 грудня 2020 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг".

Заявник вважає, що пропустив строк з поважних причин, зокрема, зазначив, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» керівництво банку було повністю змінено, були закриті територіальні філії, відділення (представництва) банку та звільнені всі співробітники в них, що здійснювали судовий супровід кредитних справ. Документи ліквідованих філій, відділень ( представництв) передавалися поступово, а деякі з них були втрачені. У зв`язку з цим, уповноважені особи АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не могли повноцінно контролювати своєчасне подання виконавчих листів до виконання.

Оскільки рішення суду не було виконано відповідачами в добровільному порядку, воно підлягає виконанню у примусовому порядку, для чого необхідним є поновлення строку пред`явлення виконавчих листів для виконання. Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду.

З огляду на зазначене, просив заяву задовольнити. Поновити ТОВ «Олком-Лізинг» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 2-1099, виданих 07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області по справі № 2-1099 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 831992, 30 грн. Видати дублікати виконавчих листів № 2-1099, виданих 07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області по справі № 2-1099 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 831992, 30 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2021 року заяву задоволено.

Поновлено стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі N 2-1099/2010, виданого 07 лютого 2011 року на підставі заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 листопада 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 .

Видано стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг" дублікат виконавчих листів по справі N 2-1099/2010, виданих 07 лютого 2011 року на підставі заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24 листопада 2010 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2021 року скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні заяви ТОВ «Олком-Лізинг» про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції обставини втрати виконавчого документа не досліджувались. Втрата виконавчих листів не відбулася, що вбачається із пояснень стягувача, заявник вважає, що пропустив строк з поважних причин, проте не надав належних доказів, які б підтверджували поважність причин пропущення такого строку. Судом вказано, що поважною причиною пропуску пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа лише заміну стягувача, що не є поважною причиною. Про втрату та обставин втрати заявник взагалі нічого не зазначив, а тому якщо банк отримав виконавчі листи або вони повернулися до виконавчої служби, то підстава видача їх дублікатів відсутня. Крім того, звернутись за отриманням дубліката можна лише до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа, який на момент звернення до суду вже сплинув. Зазначає, що суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які не були належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання, що є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг"зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ТОВ "Олком-Лізінг, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками Запорізького апеляційного суду про доставку судової повістки-повідомлення в електронний кабінет ТОВ "Олком-Лізінг" ( а.с. 168) до апеляційного суду не з`явилося. У відзиві на апеляційну скаргу просило розглядати справу без участі представника ТОВ «Олком-Лізинг». В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 просить відмовити (а.с. 179).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ТОВ « Олком-Лізинг».

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу ТОВ «Олком-Лізинг» реалізувало своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвала мотивована наявністю відомостей, що вказують на наявність підстав для задоволення заяви, оскільки у грудні 2020 року судом замінено стягувача у виконавчому провадженні, докази свідчать, що виконавчий документ було втрачено. Строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник пропустив з поважних причин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 24 листопада 2010 року заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області у справі N 2-1099/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов був задоволений, стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором. N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року у розмірі: - заборгованості за кредитом у розмірі 65550,84 дол.США, що еквівалентно 519490,41 грн; - заборгованості за процентами у розмірі 14167,74 дол.США, що еквівалентно 112279,34 грн; - пені по несплаченим процентам та кредиту у розмірі 200222,55 грн. Звернено стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку N НОМЕР_1 , площею 0,205 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Запорізький район, кадастровий номер земельної ділянки :09:003:0172, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та передано ним в іпотеку згідно з Іпотечним договором N 2-1839-0481 від 30 липня 2008 року в межах суми за Кредитним договором N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року (а.с.19-21).

14 вересня 2020 року відбувся аукціон з продажу Кредитного портфелю Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит". Переможцем аукціону визначено ТОВ "Олком -Лізінг".

09 жовтня 2020 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг" укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув права вимоги банку до позичальників та /або поручителів, включаючи, зокрема, права вимоги за договорами застави та поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у додатках N 1,2 до зазначеного договору. За таких підстав Товариство з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором N 2-1839-078И від 30 липня 2008 року укладеним з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та іпотечним договором N 2-1839-0481 від 30 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Банковською Ю.В. (реєстровий N 1392) та договором поруки 32-1839-078П від 23 вересня 2007 року (а.с.5-13, 13-18).

21 грудня 2020 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області було замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізінг".

07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист N 2-1099/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості по кредиту у розмірі 831992,30 грн.

07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист N 2-1099/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованості по кредиту у розмірі 831992,30 грн.

Відповідно до листа начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03 березня 2021 року №16309, адресоване ТОВ «Олком-Лізинг» на запит останнього стосовно наявності виконавчих документів відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомив наступне: В провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебував виконавчий лист №2-1099 виданий 07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованості по кредиту у розмірі 831 992, 30 грн. Виконавче провадження №52504219 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа відкрито 04 жовтня 2016 року. 26 квітня 2017 року державним виконавцем в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Примірник якої разом з виконавчим документом надіслано рекомендованим листом на адресу стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» - м. Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, 39. В провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебував виконавчий лист №2-1099 виданий 07 лютого 2011 року Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованості по кредиту у розмірі 831 992, 30 грн. Виконавче провадження №52504474 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа відкрито 04 жовтня 2016 року. 20 березня 2017 року державним виконавцем в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Примірник якої разом з виконавчим документом надіслано рекомендованим листом на адресу стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» - м. Запоріжжя, вул.40 років Радянської України, 39. Повторно на виконання до Нікопольського міськрайонного відділу ДВС вищезазначені виконавчі документи не надходили. У відповідності до п.1,2 розділу ХІ наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5 «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», вищезазначені виконавчі провадження передані до архіву та знищені за закінченням строку зберігання (а.с.82).

Відповідно до Акту приймання та передачі до Договору про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2020 року, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було передано ТОВ «Олком-Лізинг» під порядковим номером 148 ОСОБА_1 №2-1839-078И від 30.07.2008 року: 1. Оригінал Кредитного договору №2-1839-078И від 30.07.2008 року ОСОБА_1 . 2. Оригінал договору поруки №2-1839-078П від 30.07.2008 року ОСОБА_2 (а.с.76-79).

Відповідно до Ліквідації Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Грошова С.В. від 06 вересня 2021 року №083-1499/21, адресована ТОВ «Олком Лізинг» про надання інформації, щодо надання інформації про виконавчих листів на наказів, повідомлено, що станом на 06 вересня 2021 року в головному офісі АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсутні оригінали виконавчих документів відносно боржників зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.80-81).

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом (частина перша, пункт 10 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

На час видачі виконавчого листа у справі (08 липня 2011 року) діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначені норми перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/19 (провадження № 14-308цс19)).

Чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі дотримання або ж поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справі № 2-3552/10 (провадження № 61-13845св21)).

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року, провадження № 14-21цс24).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Звертаючись до суду із заявами щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів щодо боржників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ТОВ «Олком-Лізинг» вказувало, що строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущено з поважних причин. Крім того, зазначало, що оригінали виконавчих документів було втрачено з незалежних від стягувача причин, зокрема через те, що АТ «Банк «Фінанси та кредит», перебував у стадії ліквідації відповідно до рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015, відбулася зміна керівництва банку, були закриті територіальні філії та звільнені усі співробітники, котрі здійснювали супровід кредитних справ, документі ліквідованих філій частково були втрачені.

У справі, яка переглядається, заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області ухвалено 24 листопада 2010 року.

Виконавчий лист був пред`явлений стягувачем для виконання до державного виконавця, 04 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 52504219 відносно боржника ОСОБА_1 , 04 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 52504219 відносно боржника ОСОБА_2

26 квітня 2017 року державним виконавцем в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відносно боржника ОСОБА_1 , 20 березня 2017 року державним виконавцем в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відносно боржника ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, встановивши поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та втрату оригіналу виконавчих листів, оскільки вони відсутні у стягувача та в органі державної виконавчої служби, дійшов висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчих листів. Оскільки судове рішення боржники не виконали права стягувача підлягають поновленню.

Водночас, в апеляційній скарзі, скаржник посилається на неповідомлення його, як учасника справи про дату, час і місце розгляду справи судом першої інстанції, що позбавило його можливості надати заперечення на заяву та відповідні докази.

Відповідно до статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, із матеріалів справи встановлено, що зазначений запит не було направлено судом першої інстанції, натомість виклик у судове засідання було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.93,94).

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Проте, відомості про зареєстроване місце перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не були отримані шляхом направлення відповідного запиту, відтак є передчасним здійснення виклику в судове засідання шляхом публікації оголошення. Крім того, за останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яке зазначено у заяві ТОВ «Олком-Лізинг» а саме: АДРЕСА_1 не було направлено судових повісток.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо яких були відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив конституційне право вказаних осіб на участь у судовому розгляді, не забезпечив їм можливість надати суду докази та навести доводи, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Крім того, слід зауважити, що суд першої інстанції не надав ніякої оцінки доводам заявника щодо поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, якими заявник обгрунтовує свою заяву та взагалі в мотивувальній частині ухвали не вказав поважних причин, що є підставою для поновлення такого строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання. Суд у вступній частині оскаржуаної ухвали посилається на твердження заявника про те, що строк пред`явлення сплинув у березні 2020 року. Проте, в подальшому у мотивувальній частині ухвали суд не встановив обставин закінчення строку чи його переривання. Суд першої інстанції не надав оцінки доводам заявника щодо втрати виконавчого документа, оскільки про це в мотивувальній частинні ухвали не йдеться.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення.

Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону.

Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18, Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2022 року у справі № 692/565/21, від 04 травня 2022 року у справі № 759/15052/19, від 01 червня 2022 року у справі № 2-1673/2010.

Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд до цього ж суду.

Колегія суддів зауважує, що, під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід врахувати зазначене судом апеляційної інстанції та прийняти законне й обгрунтовне судове рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 379, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 05 листопада 2021 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 05 листопада 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кухар С.В.